Справа № 521/3525/25
Провадження №2-о/521/28/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року місто Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:
головуючий суддя – Плавич І.В.,
секретар судового засідання – Положенцева Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради, Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду із зазначеними вимогами, просить суд встановити факт спільного проживання заявниці з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу із 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заяву обґрунтовано тим, що з 2014 року почала проживати разом як сім`я в квартирі ОСОБА_2 , яка належить йому на праві власності за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними проживав син заявниці від цивільного шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заявниця зазначає, що факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 підтверджується:
- Довідкою від 10.01.2025 року за №001, виданою головою житлово – будівельного кооперативу «Гірський Гай» Ю. Котельніковою.
- Пропуском №27, виданим на її ім`я.
- Актом про фактичне проживання від 13 січня 2025 року, виданим депутатом селищної ради Синіговець В.І., з якого вбачається, що вони проживали в квартирі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .
- Актом, який підписаний сусідами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 
- Письмовими заявами сусідів, з яких вбачається факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , а саме заяви: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 та ОСОБА_14 
- Сімейними фото.
- Скрінами переписки з телефону.
- Деклараціями про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу , з якої вбачається , що всі разом мешкали за однією адресою, а довіреною особою в декларації зазначено – ОСОБА_2 .
Неповнолітній син заявниці від цивільного шлюбу – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживав за вище зазначеною адресою та навчався в Одеському ліцеї №85 ОМР з 1 вересня 2015 року по 14 серпня 2024 року.
Із заяви вчителя початкових класів загальноосвітньої школи №85 І-ІІІ ступенів (на даний час Одеський ліцей №85) ОСОБА_15 вбачається, що вона власноручно підтверджує, що ОСОБА_1 навчався з 01 вересня 2015 року по 01 вересня 2018 року в начальних класах закладу та вона була його вчителем початкових класів. В заяві зазначено також, що вчитель бачила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 приводили дитину до школи, так як мати вказувала на нього як на довірену особу, син звертався до ОСОБА_2 як до батька. 
ОСОБА_2 розлучився зі своєю жінкою – ОСОБА_16 30 квітня 2013 року, що підтверджується рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2013 року по справі №521/4143/13-Ц.
За час проживання однією сім`єю, як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, проводили разом відпустки. Заявниця проживала з чоловіком та сином від першого шлюбу як одна сім`я, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, працювали, купували разом продукти, побутові речі, робили ремонт в будинку, сплачували рахунки, ходили до церкви, піклувалися один про одного, родичі та близькі сприймали їх як подружжя.
З 05 травня 2024 року ОСОБА_2 був призваний на військову службу до складу Збройних Сил України, що підтверджується довідкою від 04 жовтня 2024 року за №04/1798, з якої вбачається, що солдат ОСОБА_2 перебуває у в/ч НОМЕР_2 .
24.05.2024 року з ІНФОРМАЦІЯ_4 прийшло сповіщення сім`ї за №С3/6866. Заявницю було повідомлено, що її цивільний чоловік під час участі в бойових діях зник безвісти 22.05.2024 року в районі п. Іванівське Бахмутського району Донецької області.
З військової частини НОМЕР_1 також надано довідку №04/1796 від 04 жовтня 2024 року про безпосередньо участь ОСОБА_2 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави та акт службового розслідування, де зазначені обставини зникнення ОСОБА_2 та він вважається безвісно відсутнім. Також наданий витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2024 року№607 – про результати службового розслідування за фактом зникнення військовослужбовців з штурмової бригади.
ОСОБА_1 звернулася до командира військової частини НОМЕР_1 з заявою про отримання виплати грошового забезпечення належного зниклому безвісти ОСОБА_2 , але їй було відмовлено з підстав того, що до кола осіб, які мають право на отримання виплати грошового забезпечення згідно п. 7 Порядку №884 цивільна дружина військовослужбовця не входить до цього кола осіб.
Цивільний чоловік зробив заповіт на ім`я заявниці та її сина.
Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявниці необхідно для вирішення питання щодо отримання виплат та встановленням факту його безвісти відсутнім, та вчинення необхідних процесуальних дій відповідно до чинного законодавства як законного члена сім`ї.
Заявниця в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином та своєчасно. Надала заяву про слухання справи у її відсутності. Крім того до суду надійшла заява, в якій ОСОБА_1 зазначає, що не має матеріальних вимог до військової частини НОМЕР_1 щодо виплат.
Представник Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином та своєчасно.
Представника Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином та своєчасно, надав заяву про слухання справи без участі представника військової частини.
Представник Міністерства Оборони України в судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином та своєчасно, надав заяву, в якій він просить заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю заінтересованих осіб, що є у справі.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 з 2014 року проживала з ОСОБА_2 у його квартирі, яка належить йому на праві власності за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними проживав син заявниці від цивільного шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 підтверджується:
- Довідкою від 10.01.2025 року за №001, виданою головою житлово – будівельного кооперативу «Гірський Гай» Ю. Котельніковою.
- Пропуском №27, виданим на ім`я заявниці.
- Актом про фактичне проживання від 13 січня 2025 року, виданим депутатом селищної ради Синіговець В.І., з якого вбачається, що ОСОБА_1 з ОСОБА_2 проживали в квартирі останнього за адресою: АДРЕСА_2 .
- Актом, який підписаний сусідами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 
- Письмовими заявами сусідів, з яких вбачається факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , а саме заяви: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 та ОСОБА_14 
- Сімейними фото.
- Скрінами переписки з телефону.
- Деклараціями про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу , з якої вбачається , що всі разом мешкали за однією адресою, а довіреною особою в декларації зазначено – ОСОБА_2 .
Неповнолітній син заявниці від цивільного шлюбу – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживав за вище зазначеною адресою та навчався в Одеському ліцеї №85 ОМР з 1 вересня 2015 року по 14 серпня 2024 року, що підтверджується заявами вчителів.
24.05.2024 року з ІНФОРМАЦІЯ_4 прийшло сповіщення сім`ї за №С3/6866. Як цивільну дружину, ОСОБА_1 , було повідомлено, що її цивільний чоловік під час участі в бойових діях зник безвісти 22.05.2024 року в районі п. Іванівське Бахмутського району Донецької області.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
У п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
З матеріалів справи не вбачається на етапі розгляду заяви про встановлення зазначеного юридичного факту, що існує спір про право між заявником та заінтересованими особами.
Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до роз`яснень Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.
При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.
Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.
Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом в постанові від 18.07.2018 у справі № 544/1274/16-ц та в постанові від 12.02.2020 у справі № 207/3371/17.
У Віснику Верховного Суду України № 8 (144) за 2012 р. викладені правові позиції Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, де зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом).
Також Верховний Суд України зазначив, що доводити такий факт слід документами та доказами того, що між заявником та іншої особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні відносини - свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного з «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
У відповідності до вищевказаних вимог, заявницею на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із заінтересованою особою надано низку доказів, які у повному обсязі підтверджують зазначені обставини.
Факт спільного проживання однією сім`єю, як подружжя без реєстрації шлюбу, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.
Надані докази підтверджують спільну участь, тривалу та повну довіру між заявницею та ОСОБА_2 у формуванні та використанні сімейного бюджету.
Подаючи до суду заяву від 27.03.2026 року заявниця зазначила, що не має матеріальних вимог до військової частини НОМЕР_1 щодо виплат. 
Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що встановлено той факт, що заявниця ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 з 2014 року по 13 червня 2024 року однією сім`єю як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а тому заяву підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 3, 21, 36, 74 СК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради, Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю – задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП – НОМЕР_3 із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу із 2014 по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини 5 статті 265 ЦПК України:

Зявниця: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП – НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ).

Заінтересована особа: Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради (65078, м. Одеса, вул. Євгена Танцюри, 22).

Заінтересована особа: Міністерство Оборони України (ЄДРПОУ – 00034022, 03168, м. Київ, проспект Повітряниїх Сил, 6).

Заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 (ЄДРПОУ – НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ).

Суддя:         І.В. Плавич