ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/17942/24 пров. № А/857/8151/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді - Мікули О. І.,
суддів - Курильця А. Р., Матковської З. М., 

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі №380/17942/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій,-

суддя в 1-й інстанції – Братичак У. В.,
дата ухвалення рішення – 24 січня 2025 року,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів – Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення про відмову у перерахунку №134450020610 від 15 серпня 2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати їй до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що прийняти відповідне рішення, наступний період: з 20 серпня 1984 року по 18 листопада 1991 року – викладач по класу фортепіано та концертмейстрства в Пустомитівській дитячій музичній школі (п.«е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); з 18 листопада 1991 року по 31 грудня 1996 року – викладач фортепіано та концертмейстр в Львівській дитячій музичній школі №8 (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); з 31 грудня 1996 року по 23 серпня 2018 року – викладач фортепіано та концертмейстр в Львівській державній музичній школі №8 (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); з 23 серпня 2018 року по 02 вересня 2019 року – викладач початкового спеціалізованого мистецького закладу в Львівській державній музичній школі №8 (п.«е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); з 02 вересня 2019 року по 02 листопада 2021 року – викладач мистецької школи в Львівській державній музичній школі №8 (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); з 02 листопада 2021 року по 18 травня 2024 року (день призначення пенсії по віку) – викладач мистецької школи в Львівській музичній школі №8 (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову в перерахунку №134450020610 від 15 серпня 2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII періоди роботи з 20 серпня 1984 року по 18 листопада 1991 року на посаді викладача по класу фортепіано та концертмейстерства в Пустомитівській дитячій музичній школі; з 18 листопада 1991 року по 31 грудня 1996 року на посаді викладача фортепіано та концертмейстра в Львівській дитячій музичній школі №8; з 31 грудня 1996 року по 23 серпня 2018 року на посаді викладача фортепіано та концертмейстра в Львівській державній музичній школі №8; з 23 серпня 2018 року по 02 вересня 2019 року на посаді викладача початкового спеціалізованого мистецького закладу в Львівській державній музичній школі №8; з 02 вересня 2019 року по 02 листопада 2021 року на посаді викладача мистецької школи в Львівській державній музичній школі №8; з 02 листопада 2021 року по 18 травня 2024 року (день призначення пенсії по віку) на посаді викладача мистецької школи в Львівській музичній школі №8, про що прийняти відповідне рішення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. 

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що підстави для нарахування та виплати позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутні, оскільки у неї недостатньо страхового стажу в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Вказує, що позивач у період з 20 серпня 1984 року по 18 листопада 1991 року працювала на посаді викладача фортепіано в Пустомитівській дитячій музичній школі Пустомитівської міської ради, а у період з 18 листопада 1991 року по 11 червня 2024 року у Львівській музичній школі №8; вказані заклади не відносяться до закладів і установ освіти, визначених Переліком №909, тому стаж роботи у цей період не зараховується для отримання спірної виплати. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі №380/17942/24 та призначено до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 05 лютого 2026 року № 160/0/15-26 ОСОБА_2 звільнено з посади судді Восьмого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року вказану справу прийнято до провадження.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2026 року продовжено строк розгляду справи №380/17942/24.

Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження судом першої інстанції.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 18 травня 2024 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV).
Згідно з записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 03 вересня 1984 року, ОСОБА_1 працювала:
з 20 серпня 1984 року по 18 листопада 1991 року – викладач по класу фортепіано та концертмейстера в Пустомитівській дитячій музичній школі (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);
з 18 листопада 1991 року по 31 грудня 1996 року – викладач фортепіано та концертмейстерства в Львівській дитячій музичній школі №8 (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);
з 31 грудня 1996 року по 23 серпня 2018 року – викладач фортепіано та концертмейстер в Львівській державній музичній школі №8 (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);
з 23 серпня 2018 року по 02 вересня 2019 року – викладач початкового спеціалізованого мистецького закладу в Львівській державній музичній школі №8 (посаду викладач фортепіано та концертмейстер перейменовано) (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);
з 02 вересня 2019 року по 02 листопада 2021 року – викладач мистецької школи в Львівській державній музичній школі №8 (посаду викладач початкового спеціалізованого мистецького закладу перейменовано) (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);
з 02 листопада 2021 року по 18 травня 2024 року (день призначення пенсії по віку) – викладач мистецької школи в Львівській музичній школі №8 (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).
Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зі заявою від 08 серпня 2024 року щодо перерахунку пенсії та нарахування і виплату їй грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій на день призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.
Вказана заява від 08 серпня 2024 року відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №134450020610 від 15 серпня 2024 року позивачу відмовлено в перерахунку пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 30 років, який дає право на встановлення допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.
Вказана відмова обґрунтована тим, що працевлаштування позивача на посаді викладача у позашкільних навчальних закладах не передбачено Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993.
Позивач вважає, що має право на призначення та виплату їй грошової допомоги пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, у зв`язку з чим вона звернулася із цим позовом у суд. 

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на зарахування до стажу періодів роботи на посаді викладача, а саме: з 20 серпня 1984 року по 18 листопада 1991 року на посаді викладача по класу фортепіано та концертмейстерства в Пустомитівській дитячій музичній школі; з 18 листопада 1991 року по 31 грудня 1996 року на посаді викладача фортепіано та концертмейстра в Львівській дитячій музичній школі №8; з 31 грудня 1996 року по 23 серпня 2018 року на посаді викладача фортепіано та концертмейстра в Львівській державній музичній школі №8; з 23 серпня 2018 року по 02 вересня 2019 року на посаді викладача початкового спеціалізованого мистецького закладу в Львівській державній музичній школі №8; з 02 вересня 2019 року по 02 листопада 2021 року на посаді викладача мистецької школи в Львівській державній музичній школі №8; з 02 листопада 2021 року по 18 травня 2024 року (день призначення пенсії по віку) на посаді викладача мистецької школи в Львівській музичній школі №8 та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, а тому належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, як територіального органу ПФУ, який у порядку екстериторіальності розглядав заяву позивача, зарахувати до стажу вищевказані періоди та нарахувати і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.

Колегія суддів зазначає, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, тому з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Даючи правову оцінку висновку суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів вважає, що такий відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Відповідно до п.7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.
Згідно з п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає права на пенсію за вислугу років, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909.
Зазначеним переліком визначено, що в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: вчителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
П.5 цього Порядку №1191 передбачає, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
З системного аналізу наведених вище норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад у закладах та установах державної і комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
При цьому, згідно з правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 30 січня 2019 року у справі №876/5312/17, викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право на отримання пенсії за вислугу років.
Колегія суддів зазначає, що у цій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначає, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем та концертмейстером в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 20 серпня 1984 року по 18 листопада 1991 року – викладач по класу фортепіано та концертмейстера в Пустомитівській дитячій музичній школі (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); з 18 листопада 1991 року по 31 грудня 1996 року – викладач фортепіано та концертмейстерства в Львівській дитячій музичній школі №8 (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); з 31 грудня 1996 року по 23 серпня 2018 року – викладач фортепіано та концертмейстер в Львівській державній музичній школі №8 (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); з 23 серпня 2018 року по 02 вересня 2019 року – викладач початкового спеціалізованого мистецького закладу в Львівській державній музичній школі №8 (посаду викладач фортепіано та концертмейстер перейменовано) (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); з 02 вересня 2019 року по 02 листопада 2021 року – викладач мистецької школи в Львівській державній музичній школі №8 (посаду викладач початкового спеціалізованого мистецького закладу перейменовано) (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); з 02 листопада 2021 року по 18 травня 2024 року (день призначення пенсії по віку) – викладач мистецької школи в Львівській музичній школі №8 (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); що підтверджується записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 03 вересня 1984 року.
При цьому, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №134450020610 від 15 серпня 2024 року позивачу відмовлено в перерахунку пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 30 років, який дає право на встановлення допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, оскільки працевлаштування позивача на посаді викладача у позашкільних навчальних закладах не передбачено Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993.
Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про те, що вказаний вище період роботи позивача не враховується до стажу, який дає право на отримання вказаної виплати, так як посада викладач у позашкільних закладах освіти не передбачено Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років №909 та вказані заклади є закладами позашкільної освіти в галузі культури та не є структурними підрозділами відділу освіти, а відтак періоди роботи позивача у таких закладах не зараховуються до страхового стажу, оскільки такі спростовуються вищенаведеними мотивами.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період роботи ОСОБА_1 з 20 серпня 1984 року відноситься до спеціального трудового стажу, передбаченого статтею 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплати позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то колегія суддів зазначає наступне.
За змістом п.7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на день досягнення пенсійного віку працювала в установі державної форми власності на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" -"ж" статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” і має страховий стаж більше 30 років на такій посаді, а також позивач до цього не отримувала будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком, тому колегія суддів дійшла висновку, що позовна вимога щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення, підлягає задоволенню.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на зарахування до стажу періоди роботи на посаді викладача періоди роботи з 20 серпня 1984 року по 18 листопада 1991 року на посаді викладача по класу фортепіано та концертмейстерства в Пустомитівській дитячій музичній школі; з 18 листопада 1991 року по 31 грудня 1996 року на посаді викладача фортепіано та концертмейстра в Львівській дитячій музичній школі №8; з 31 грудня 1996 року по 23 серпня 2018 року на посаді викладача фортепіано та концертмейстра в Львівській державній музичній школі №8; з 23 серпня 2018 року по 02 вересня 2019 року на посаді викладача початкового спеціалізованого мистецького закладу в Львівській державній музичній школі №8; з 02 вересня 2019 року по 02 листопада 2021 року на посаді викладача мистецької школи в Львівській державній музичній школі №8; з 02 листопада 2021 року по 18 травня 2024 року (день призначення пенсії по віку) на посаді викладача мистецької школи в Львівській музичній школі №8 та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, а тому належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, як територіального органу ПФУ, який у порядку екстериторіальності розглядав заяву позивача, зарахувати до стажу вищевказані періоди та нарахувати і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог у частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі №380/17942/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 30 червня 2026 року.