ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/4477/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Таран С.В., Філінюка І.Г.
секретар судового засідання Герасименко Ю.С. 

За участю представників учасників справи:
від СТ "БУДОВА-ТИТАН" - Тимчук О.О. (самопредставництво)
від  ОСОБА_1 - адвокат Стріченко Д.А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Одеської області від 16.02.2026 (повний текст складено та підписано 26.02.2026, суддя Желєзна С.П.)
у справі №916/4477/25
за позовом  ОСОБА_1 
до Споживчого товариства «БУДОВА-ТИТАН» 
про визнання недійсним рішення загальних зборів

ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Споживчого товариства "БУДОВА-ТИТАН" (далі по тексту - СТ "БУДОВА-ТИТАН", відповідач) про визнання недійсним рішення загальних зборів відповідача, оформленого протоколом №2/25 від 24.10.2025, в частині виключення позивача зі складу членів СТ "БУДОВА-ТИТАН" та повернення йому фактично внесеного ним пайового внеску в розмірі 3 180 010,00 грн. 
В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що відповідачем було вирішено питання, які стосуються договірних взаємовідносин сторін, шляхом прийняття спірного рішення за відсутності у загальних зборів відповідних повноважень. Позивач вважає, що виключення зі складу членів споживчого товариства могло бути законним лише у випадку досягнення сторонами згоди про розірвання договору асоційованого членства. При цьому позивач зазначає, що укладеним між сторонами договором не передбачено право СТ "БУДОВА-ТИТАН" на зміни розміру пайового внеску та розірвання договору в односторонньому порядку.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.02.2026 по справі Nє916/4477/25 у позові відмовлено. 
В мотивах оскаржуваного рішення місцевий господарський суд виснував, що з набуттям ОСОБА_1 статусу повноправного члена СТ "БУДОВА-ТИТАН" на позивача покладено обов`язок виконувати рішення органів управління кооперативу. 
За висновками місцевого господарського суду, набуття ОСОБА_1 статусу повноправного члена товариства нівелює дію договору, оскільки мало місце трансформація правовідносин сторін з договірних у корпоративні, що, в свою чергу, впливає на врегулювання спірних питань, які виникають між сторонами, саме на підставі Статуту та прийнятих на його виконання рішень загальних зборів. 
Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся позивач з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 16.02.2026 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовну заяву, визнати недійсним рішення Загальних зборів СТ «БУДОВА-ТИТАН» оформлене протоколом №2/25 від 24.10.2025 в частині виключення ОСОБА_1 зі складу членів СТ «БУДОВА-ТИТАН» та повернення йому фактично внесеного ним пайового внеску в розмірі 3 180 010,00 грн, оформлене протоколом №2/25 від 24.10.2025.
Узагальнюючі доводи апелянта є наступними: 
- рішення загальних зборів товариства не є правочином у розумінні ЦК України, а отже не може самостійно змінювати умови цивільно-правових договорів або створювати обов`язки для окремого учасника поза порядком, встановленим договором чи законом, а тому встановлення розміру внесків чи паю може відбуватися лише через договірні механізми або іншу правову підставу, але не лише як наслідок рішення загальних зборів, що не має правочинної природи; 
- незаконність оскаржуваного рішення полягає у тому, що ним вирішено питання які стосуються договірних взаємовідносин, зокрема щодо розірвання договору та повернення раніше сплачених позивачем коштів; 
- загальні збори членів СТ «БУДОВА-ТИТАН» не могли вирішувати питання яке мало вирішуватись в двосторонньому порядку шляхом укладення додаткової угоди до договору;
- судом першої інстанції було фактично прийняте рішення без аналізу порушених прав позивача в розрізі обов`язку СТ "Будова-Титан" вносити зміни до складених договірних правовідносин у порядку, визначеному договором, а саме шляхом укладення додаткових угод до договору; 
- договором асоційованого членства не передбачено право товариства в односторонньому порядку змінювати розмір паю, а так само і розривати договір в односторонньому порядку. А тому, у загальних зборів товариства відсутнє право змінювати розмір та порядок сплати мого паю, та розривати договір на підставі вимог відповідача щодо додаткових оплат по договору. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 відкрито апеляційне провадження у цій справі та призначено справу до розгляду на 03.06.2026.
Також, вказаною ухвалою встановлено іншим учасникам справи строк для подання суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу до 12.05.2026 згідно з нормами ст.263 ГПК України з наданням з відзивом доказів його направлення іншим учасникам справи. 
Дана ухвала була доставлена до електронних кабінетів учасників справи – 23.04.2026.
Натомість, відповідним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач, у визначений судом строк не скористався.
В той же час, під час судового засідання від 03.06.2026 представник відповідача просив залучити до матеріалів справи відзив на апеляційну скарги та стверджував, що направляв його до суду. 
Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 118 ГПК України).
За змістом частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частина друга статті 119 Господарського процесуального кодексу України).
Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим, на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2018 у справі №904/5995/16.
Таким чином, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку (у даному випадку - до 12.05.2026 включно), чи з ініціативи суду, у той час як відповідач звернувся з відзивом на апеляційну скаргу після закінчення цього строку та з заявою про продовження строку на подання відзиву на апеляційну скаргу до суду не звертався. 
Колегія суддів також зазначає, що стверджуючи про направлення відзиву на апеляційну скаргу до суду, у визначені судом строки, відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин. 
Відтак, оскільки з заявою про продовження строків відповідач до суду не звертався, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення його відзиву, який подано під час судового засідання, без розгляду. 
Під час судового засідання від 03.06.2026 представник апелянта підтримав доводи та вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволення. 
Представник відповідача надав пояснення у відповідності до яких не погоджується із доводами та вимогами скаржника, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки Господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Як вбачається з наявних матеріалів справи, 02.02.2018 між СТ “БУДОВА-ТИТАН” (Товариство) та ОСОБА_2 (Пайовик) було укладено договір асоційованого членства в споживчому товаристві №3/14, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого Товариство приймає Пайовика в асоційовані члени Товариства. Пайовик при підписанні даного договору ознайомився з положеннями Статуту та згоден їх реалізовувати. Пайовик зобов`язується прийняти участь в реалізації статутних цілей і завдань Товариства шляхом внесення в повному обсязі своєї частки в Товариство з метою забезпечення Товариством будівництва будинку за рахунок внесеного Пайовиком паю, а також прийняти на себе в розмірі цільового внеску частину витрат, пов`язаних з утриманням Товариства і реалізацією статутних цілей і завдань, на умовах цього договору, а Товариство зобов`язується забезпечити будівництво будинку, і, після здачі будинку в експлуатацію, передати Пайовикові закріплений за ним об`єкт, за умови виконання Пайовиком зобов`язань за цим договором. Розмір частки, зазначений в пункті 2.1, є остаточним і включає в себе витрати Товариства на забезпечення будівництва будинку та виконання всіх необхідних дій для завершення будівництва будинку та здачі його в експлуатацію (пай), а також, витрати на утримання Товариства та реалізацію їм заданих цілей і завдань (цільовий внесок), крім випадків, зазначених у п.2.8 цього договору.
Пайовик в порядку і на умовах, передбачених цим договором, зобов`язується внести частку в розмірі еквівалентному 113 265,00 доларів США, що на момент укладення договору становить 3 174 818,00 грн, виходячи з комерційного курсу “Середня продаж” долара США встановленого на сторінці в мережі інтернет на дату проведення платежу, що на дату укладення договору становить 28,0300 гривень за 1 долар США (абз. 1 п. 2.1 договору асоційованого членства №3/14 від 02.02.2018).
Відповідно до п. 7.1 договору №3/14 від 02.02.2018 цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.
Згідно з п. 9.5 договору асоційованого членства №3/14 від 02.02.2018 договір може бути змінений і доповнений за згодою сторін. Зміни і доповнення повинні бути оформлені в письмовій формі і затверджені додатковими угодами, які будуть вважатись невід`ємними частинами цього договору за винятком п.3.2.6. і п.5.3. даного договору.
У додатках №1-4 до договору асоційованого членства №3/14 від 02.02.2018 сторонами було викладено інформацію про специфікацію об`єкта, порядок розрахунків, план об`єкта та типову форму довіреності для нотаріусів.
12.01.2021 між СТ “БУДОВА-ТИТАН” (Товариство), ОСОБА_2 (Первісний Пайовик) та ОСОБА_1 (Новий Пайовик) було укладено додаткову угоду про заміну сторони у договорі асоційованого членства у споживчому товаристві № 3/14 від 02.02.2018, відповідно до п. п. 1, 2 якого зі згоди Товариства у договорі № 3/14 від 02.02.2018 Первісний Пайовик замінений на Нового Пайовика. До Нового Пайовика переходять усі права та обов`язки Первісного Пайовика за договором.
01.07.2025 відбулися загальні збори СТ “БУДОВА-ТИТАН”, за результатом проведення яких були прийняті наступні рішення, оформлені протоколом №1/25: 
1) про обрання голови та секретаря загальних зборів; 
2) про збільшення розміру паїв членів СТ “БУДОВА-ТИТАН” на суму, еквівалентну 350 доларів США за квадратний метр площі об`єкта, закріпленого за кожним членом товариства; 
3) про сплату членами в повному обсязі своїх паїв згідно графіку, який індивідуально визначається для кожного члена та узгоджується головою СТ “БУДОВА-ТИТАН”; 
4) про підтвердження повноважень голови СТ “БУДОВА-ТИТАН”; 
5) про продовження строку будівництва будинку до IV кварталу 2026 року; 
24.10.2025 відбулися загальні збори СТ “БУДОВА-ТИТАН”, за результатом проведення яких були прийняті рішення, оформлені протоколом №2/25, відповідно до яких, в тому числі, ОСОБА_1 було виключено зі складу членів СТ “БУДОВА-ТИТАН” з поверненням йому фактично внесеного пайового внеску у розмірі 3 180 010,00 грн. 
Рішення про виключення позивача зі складу учасників СТ “БУДОВА-ТИТАН”, оформлене протоколом №2/25 від 24.10.2025, мотивовано порушенням ОСОБА_1 пунктів 5.12.1, 5.12.3 та 5.12.5 Статуту СТ “БУДОВА-ТИТАН”, що полягає у невиконанні рішення загальних зборів від 01.07.2025, яким було збільшено розмір пайового внеску, та несплаті пайового внеску вимога про оплату якого надсилалась позивачу на його адресу. Так, згідно вказаного рішення заборгованість позивача по сплаті пайового внеску на дату виключення ОСОБА_1 становила 29 365,00 доларів США.
Звертаючись із даним позовом до суду першої інстанції ОСОБА_1 стверджував, що шляхом прийняття спірного рішення, відповідачем було вирішено питання, які стосуються договірних взаємовідносин сторін, за відсутності у загальних зборів відповідних повноважень. При цьому позивач зазначає, що укладеним між сторонами договором не передбачено право СТ "БУДОВА-ТИТАН" на зміни розміру пайового внеску та розірвання договору в односторонньому порядку.
Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмовив у їх задоволенні. 
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дослідивши наявні матеріали справи, доводи та вимоги сторін, дійшла наступних висновків. 
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки недоведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Як вже було вказано вище, на підставі додаткової угоди від 12.01.2021 до договору №3/14 від 02.02.2018 ОСОБА_1 було набуто статус асоційованого члена СТ “БУДОВА-ТИТАН”.
Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначає Закон України “Про кооперацію”.
Кооперація - система кооперативних організацій, створених з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, житлово-будівельні (житлові), обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо (ст. 1, абц. 2 ст. 6 Закону України “Про кооперацію”).
Відповідно до ст. 10 Закону України “Про кооперацію” членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство.
Згідно з ст. 14 Закону України “Про кооперацію” (в редакцій чинній на дату укладення додаткової угоди від 12.01.2021 до договору №3/14 від 02.02.2018) у кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай. Асоційований член кооперативу - фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з членами кооперативу право на одержання паю. Порядок вступу до кооперативу та участь асоційованого члена в його господарській та іншій діяльності, права та обов`язки такого члена, розміри паїв та виплат на паї визначаються статутом кооперативу.
10.10.2022 набрав чинності Закон України “Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому”, яким були внесено ряд змін щодо особливостей правового статусу членів кооперативів, метою діяльності яких є спорудження житла.
Відповідно до пп. 4 п. 7 ст. 21 Закон України “Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому” з дня набрання чинності цим Законом асоційовані члени кооперативів, предметом діяльності яких є житлове, дачне або гаражне будівництво, вважаються повноправними членами таких кооперативів. Набуття такими особами прав повноправних членів відповідних кооперативів не потребує прийняття рішень загальними зборами членів кооперативів та/або його статутними органами.
Згідно з ст. 14 Закону України “Про кооперацію” (в редакцій Закон України “Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому”) у кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай. Асоційований член кооперативу - фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з членами кооперативу право на одержання паю. Не допускається наявність асоційованих членів у кооперативах, предметом діяльності яких є житлове, дачне, гаражне будівництво (у тому числі кооперативах, які залучають кошти фізичних та юридичних осіб, зокрема в управління, для спорудження об`єктів житлового, дачного, гаражного будівництва). Порядок вступу до кооперативу та участь асоційованого члена в його господарській та іншій діяльності, права та обов`язки такого члена, розміри паїв та виплат на паї визначаються статутом кооперативу.
Відповідно до п. п. 1.1, 3.1 Статуту СТ “БУДОВА-ТИТАН”, затвердженого рішенням загальних зборів, яке оформлено протоколом №1/23 від 05.07.2023, СТ “БУДОВА-ТИТАН” є споживчим житлово-будівельним кооперативом, створеним його засновниками на добровільних засадах на підставі рішення установчих зборів (протокол №1 від 23.11.2017) згідно з вимогами цивільного та господарського законодавства України, Закону України “Про кооперацію”, Закону України “Про споживчу кооперацію” та інших чинних законодавчих актів, які регулюють порядок створення і діяльності споживчих товариств. Споживче товариство за напрямком діяльності є житлово-будівельним.
Відтак, з набранням чинності Законом України “Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому”, у СТ “БУДОВА-ТИТАН” не допускається наявність асоційованих членів. 
Відповідно, з 10.10.2022 ОСОБА_1 набув статусу члена СТ “БУДОВА-ТИТАН”.
У відповідності до з п. 5.1 Статуту СТ “БУДОВА-ТИТАН” членами споживчого товариства можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай, дотримуються вимог Статуту і користуються правом ухвального голосу (далі за текстом — член (члени) споживчого товариства). Членом споживчого товариства може бути фізична особа, яка досягла 16- річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності.
Відповідно до пп. 5.14.1, 5.14.3, 5.14.4 п. 5.14 Статуту СТ “БУДОВА-ТИТАН” порядок встановлення розмірів і сплати вступних внесків та паїв членами та асоційованими членами споживчого товариства та відповідальність за порушення зобов`язань щодо їх сплати встановлюється наступним чином. Для забезпечення поточної статутної діяльності споживчого товариства члени споживчого товариства на умовах, визначених Статутом, та асоційовані члени споживчого товариства на умовах, визначених цим Статутом та договором асоційованого членства, сплачують вступні, пайові та цільові внески у грошовій або іншій/натуральній формі. Пай - персоніфікований майновий поворотний внесок асоційованого члена споживчого товариства, який здійснюється шляхом передачі споживчому товариству майна, в тому числі грошей, майнових прав, прав на земельні ділянки та ін. з метою забезпечення фінансування будівництва або відшкодування витрат споживчого товариства з будівництва квартири (нежитлового приміщення, паркомісця, та ін.), закріпленої за асоційованим членом згідно з умовами договору асоційованого членства. Цільовий внесок - грошовий внесок, що одноразово сплачується асоційованим членом споживчого товариства для забезпечення поточної статутної діяльності споживчого товариства та реалізації споживчим товариством статутних цілей та задач, та періодично (на умовах відповідного договору) - для забезпечення належної експлуатації (сплати комунальних послуг, тощо) житлового будинку, спорудженого споживчим товариством, що є власністю споживчого товариства та в якому знаходиться квартира, що належить такому асоційованому члену споживчого товариства. Розмір цільового внеску асоційованого члена для забезпечення поточної статутної діяльності споживчого товариства визначається умовами договору асоційованого членства та відповідним рішенням загальних зборів. Розмір цільових внесків на забезпечення належної експлуатації (сплати комунальних послуг, тощо) житлового будинку визначається рішенням загальних зборів за умови укладення відповідного договору між споживчим товариством та кожним асоційованим членом споживчого товариства. 
У разі порушення асоційованими членами порядку та строків внесення паю та цільового внеску настає відповідальність, передбачена пунктом 5.12 статті 5 цього Статуту та договором асоційованого членства у споживчому товаристві (пп. 5.14.6 п. 5.14 Статуту СТ “БУДОВА-ТИТАН”).
Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України “Про кооперацію” основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків.
Відповідно, в силу положень ч. 2 ст. 12 Закону України “Про кооперацію” та Статуту відповідача, позивача наділено певними обов`язками члена кооперативу, зокрема виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу.
За приписами ст. 15 Закону України "Про кооперацію" вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить, зокрема визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; визначення розмірів оплати праці голови правління, а також кошторису на утримання апарату органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу.
Відповідно до постанови Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.08.2023 у справі № 916/3610/21, закон виходить з презумпції легітимності рішень органів управління юридичної особи, тобто такі рішення вважаються такими, що відповідають закону, якщо судом не буде встановлене інше. 
Подібні висновки Верховного Суду викладені у постанові від 06 вересня 2022 року у справі №916/451/21, а також у постановах від 13 жовтня 2021 року у справі №910/12317/18 та від 06.02.2020 у справі №912/712/19.
Колегія апеляційного господарського суду також зазначає про те, що існування презумпції прямо випливає з правової природи таких рішень, які є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами) та не можуть за будь-яких підстав автоматично вважатися недійсними за відсутності відповідного судового рішення. До моменту визнання рішення недійсним в судовому порядку юридична сила такого рішення не може ставитися під сумнів. Презумпція легітимності, яка закріплює обов`язковість та дійсність рішень органів управління товариств, покликана сприяти правовій визначеності у діяльності юридичної особи.
Як вже було вказано вище та не заперечується сторонами, 01.07.2025 загальними зборами СТ “БУДОВА-ТИТАН” були прийняті рішення, оформлені протоколом №1/25, зокрема, про збільшення розміру паїв членів СТ “БУДОВА-ТИТАН” на суму, еквівалентну 350 доларів США за квадратний метр площі об`єкта, закріпленого за кожним членом товариства. При цьому загальними зборами також було прийнято рішення про сплату членами в повному обсязі своїх паїв згідно графіку, який індивідуально визначається для кожного члена та узгоджується головою СТ “БУДОВА-ТИТАН”.
При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що рішення загальних зборів СТ “БУДОВА-ТИТАН”, яке оформлено протоколом №1/25 від 01.07.2025, яким визначено збільшення розміру паю, не є предметом даного спору. При цьому, суд зазначає про відсутність в матеріалах справи судового рішення про визнання такого рішення недійсним, що наразі свідчить про його легітимність.
Відповідно, в силу приписів ч. 2 ст. 12 Закону України “Про кооперацію” та Статуту відповідача, на ОСОБА_1 покладено обов`язок виконання такого рішення.
Згідно з ст. 13 Закону України “Про кооперацію” членство в кооперативі припиняється у разі: добровільного виходу з нього; припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерті члена кооперативу - фізичної особи; ліквідації члена кооперативу - юридичної особи; припинення діяльності кооперативу. Виключення з членів кооперативу може бути оскаржене до суду.
Положеннями п. 5.12 Статуту СТ “БУДОВА-ТИТАН” передбачено, що з ініціативи споживчого товариства його член та асоційований член може бути виключений за такі порушення: порушення порядку, розміру та строків сплати внесків; порушення істотних умов договору асоційованого членства; недотримання Статуту споживчого товариства; допущення дій, які шкодять репутації споживчого товариства та перешкоджають нормальному функціонуванню споживчого товариства; не виконання рішень загальних зборів споживчого товариства.
У даному випадку, наявні матеріали справи не містять, а позивачем не надано, доказів на підтвердження виконання ОСОБА_1 рішення загальних зборів СТ “БУДОВА-ТИТАН”, які оформлені протоколом №1/25 від 01.07.2025, а саме в частині доплати розміру паю, як члена СТ “БУДОВА-ТИТАН”.
Крім того, в матеріалах справи відсутні також докази звернення позивача до голови СТ “БУДОВА-ТИТАН” з пропозицією погодити графік сплати паю. 
З огляду на те, що ОСОБА_1 у порушення пунктів 5.12.1, 5.12.3 та 5.12.5 Статуту СТ “БУДОВА-ТИТАН”, не виконано рішення загальних зборів від 01.07.2025, яким було збільшено розмір пайового внеску, рішенням загальних зборів СТ “БУДОВА-ТИТАН” від 24.10.2025 ОСОБА_1 було виключено зі складу членів СТ “БУДОВА-ТИТАН” з поверненням йому фактично внесеного пайового внеску у розмірі 3 180 010,00 грн. 
Судова колегія наголошує на тому, що у даному випадку доводи позивача не ґрунтуються на порушеннях допущених під час скликання та проведення оспорюваних загальних зборів, зокрема відсутність повідомлення про їх проведення, невідповідність порядку денного, відсутністю кворуму тощо, а зводяться до наявності між сторонами договірних відносин, які не можуть бути змінені рішенням загальних зборів, зокрема щодо зміни внесків (паю). 
В той же час, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами позивача (апелянта) з приводу втручання загальних зборів у договірні правовідносини сторін, з огляду на таке. 
Як вже було вказано вище, пунктом 4 частини сьомої статті 21 Закону України «Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому» встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом асоційовані члени кооперативів, предметом діяльності яких є житлове, дачне або гаражне будівництво, вважаються повноправними членами таких кооперативів. Набуття такими особами прав повноправних членів відповідних кооперативів не потребує прийняття рішень загальними зборами членів кооперативів та/або його статутними органами. 
У зв`язку з цим, статтю 14 Закону України «Про кооперацію» було доповнено частиною третьою, якою визначено, що не допускається наявність асоційованих членів у кооперативах, предметом діяльності яких є житлове, дачне, гаражне будівництво (у тому числі кооперативах, які залучають кошти фізичних та юридичних осіб, зокрема в управління, для спорудження об`єктів житлового, дачного, гаражного будівництва).
Виходячи з наведеного, з набранням 10 жовтня 2022 року чинності Закону України «Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому», яким були внесений ряд змін щодо особливостей правового статусу членів кооперативів, метою діяльності яких є спорудження житла, та відповідно, набуттям ОСОБА_1 статусу повноправного члена товариства, правовідносини сторін, які було врегульовано договором, трансформувались у корпоративні, що, в свою чергу, впливає на врегулювання спірних питань, які виникають між сторонами, саме на підставі Статуту та прийнятих на його виконання рішень загальних зборів.
Наведене відповідно спростовує твердження позивача про необхідність внесення змін до раніше укладеного договору асоційованого членства №3/14 від 02.02.2018.
Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок. 
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 16.02.2026 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 16.02.2026 по справі №916/4477/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 08.06.2026.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Таран С.В.

Суддя  Філінюк І.Г.