ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2026 м.Дніпро Справа № 904/7148/25 
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді Золотарьової Я.С. (доповідач), 
суддів: Мартинюка С.В., Фещенко Ю.В.
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Релеванте" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2026 про повернення зустрічної позовної заяви, повний текст якої складено 06.03.2026 (суддя Загинайко Т.В.) 
у справі №904/7148/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецстройтранс", м. Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Релеванте", м. Дніпро
про стягнення 2 272 233 грн. 84 коп.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст справи
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецстройтранс" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№6638/25 від 17.12.2025) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Релеванте" про стягнення 3104704 грн. 67 коп., що складає 2 593 200 грн. 00 коп. - основного боргу зі сплати суборендної плати за суборендне користування майном за договором від 04.04.2025 №0404/25-1 суборенди техніки та механізмів, 36 416 грн. 20 коп. - інфляційних нарахувань, 30 479 грн. 00 коп. - 3% річних, 314 949 грн. 47 коп. - пені та 129 660 грн. 00 коп. - штрафу. Також просить стягнути з відповідача 37 256 грн. 46 коп. - судових витрат та 20 000 грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу. 
Відповідачем подано зустрічну позовну заяву (вх.№1127/26 від 19.03.2026), у якій він просить:
- на підставі заяви про поновлення процесуальних строків, що викладена в розділі VI зустрічної позовної заяви, поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Релеванте" процесуальний строк на подання цієї зустрічної позовної заяви;
- на підставі клопотання про відстрочення сплати судового збору, що викладене в розділі VІI зустрічної позовної заяви, відстрочити для Товариства з обмеженою відповідальністю "Релеванте" сплату судового збору на 10 календарних днів з моменту подання зустрічної позовної заяви;
- зустрічний позов ТОВ "Релеванте" до ТОВ "Спецстройтранс" про повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів) об`єднати з первісним позовом ТОВ "Спецстройтранс" до ТОВ "Релеванте" про стягнення основного боргу, інфляційних втрат, 3% річних, пені та штрафу, та розглядати їх спільно;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецстройтранс" (код ЄДРПОУ: 41423550) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Релеванте" (код ЄДРПОУ: 43343598) безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 2 457 048,43 грн. (два мільйони чотириста п`ятдесят сім тисяч сорок вісім гривень 43 копійки).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2026 у справі № 904/7148/25 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Релеванте" у поновлені процесуального строку на подання зустрічної позовної заяви. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Релеванте" зустрічну позовну заяву (вх.№1127/26 від 19.03.2026). 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з ухвалою суду, через систему “Електронний суд” Товариство з обмеженою відповідальністю "Релеванте" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2026 у справі №904/7148/25, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована незаконністю та необґрунтованістю оскаржуваного рішення через порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права
Скаржник стверджує, що був об`єктивно позбавлений можливості вчасно подати зустрічний позов разом із відзивом (20 січня 2026 року), оскільки потребував первинних документів від позивача. Адвокатський запит щодо цих документів був направлений 19.01.2026, а відповідь отримана лише 13.03.2026 (майже через два місяці), до того ж вона була неповною. Зустрічний позов було подано протягом 4 робочих днів після отримання цієї відповіді.
ТОВ «РЕЛЕВАНТЕ» вважає, що суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, відмовивши у поновленні процесуального строку, що призвело до порушення права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою ЄСПЛ.
Також, скаржник зазначає, що висновок суду першої інстанції про неможливість поновлення строку на подання зустрічного позову суперечить актуальній практиці Верховного Суду, яка викладена у Постанові від 03.03.2025 у справі №920/464/24, а також у Постанові Верховного Суду від 09.05.2023 у справі №917/457/22 . 
Тому суд першої інстанції відмовився оцінювати ті обставини, на які посилався відповідач, а здійснив оцінку інших обставин, які не були предметом клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку. 
Також судом не було враховано об`єктивні труднощі у роботі адвоката в січні 2026 року, зокрема тривалі відключення світла через дії держави-агресора. 

Узагальнення доводів та заперечень інших учасників справи
Позивач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Золотарьової Я.С. (доповідач), суддів Мартинюка С.В., Фещенко Ю.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.03.2026 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Релеванте" про відстрочення сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2026 у справі №904/7148/25 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Релеванте" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2026 у справі №904/7148/25 залишено без руху. зазначено, що апелянт протягом 5 днів з дня отримання ухвали має усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: надати докази сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
31.03.2026 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 31.03.2026 надійшла заява про усунення недоліків скарги з доказами сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження. Витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи (оскарження) № 904/7148/25, необхідні для розгляду апеляційної скарги.
10.04.2026 матеріали оскарження у справі №904/7148/25 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та мотиви судового рішення
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецстройтранс" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№6638/25 від 17.12.2025) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Релеванте" про стягнення 3 104 704 грн. 67 коп., що складає 2 593 200 грн. 00 коп. - основного боргу зі сплати суборендної плати за суборендне користування майном за договором від 04.04.2025 №0404/25-1 суборенди техніки та механізмів, 36 416 грн. 20 коп. - інфляційних нарахувань, 30 479 грн. 00 коп. - 3% річних, 314 949 грн. 47 коп. - пені та 129 660 грн. 00 коп. - штрафу. Також просить стягнути з відповідача 37 256 грн. 46 коп. - судових витрат та 20 000 грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2026 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі було, зокрема, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам статті 165 Господарського процесуального кодексу України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Як вбачається з долученої судом до матеріалів справи довідки про доставку електронного листа, ухвалу суду від 05.01.2026 було доставлено до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "Релеванте" 06.01.2026 о 10:13 год.
Отже, оскільки днем отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Релеванте" ухвали від 05.01.2026 є 06.01.2026, то останнім днем для подання відзиву на позовну заяву та зустрічного позову з урахуванням положень частини 1 статті 180 Господарського процесуального кодексу України є 21.01.2026 (06.01.2026 + 15 днів). 
Як вбачається, Товариством з обмеженою відповідальністю "Релеванте" відзив на позовну заяву було сформовано в системі "Електронний суд" 20.01.2026 та отримано судом 21.01.2026, тобто в межах процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 05.01.2026. 
При цьому у відзиві відповідачем не зазначалося про його намір подати зустрічну позовну заяву після отримання певних матеріалів від позивача.
Відповідачем було подано зустрічну позовну заяву (вх.№1127/26 від 19.03.2026).
Зустрічна позовна заява була подана з порушенням строку на 57 днів.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Релеванте" в обґрунтування клопотання щодо поновлення строку зазначає, що:
- для належної підготовки зустрічної позовної заяви та захисту інтересів відповідача за первісним позовом представник відповідача направив адвокатський запит на отримання інформації і документів за вих. № 190126-1 від 19.01.2026 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецстройтранс" (надавався в якості Додатка № 1 до відзиву разом з доказами направлення); 
- 13.03.2026 представнику відповідача адвокату Дорошенко С.О. надійшла відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецстройтранс" (без дати та вихідного номера) на вищевказаний адвокатський запит; 
- на підтвердження факту отримання відповіді після подання відзиву, відповідач надавав суду копію інформації з офіційного сайту АТ "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) з трекінгом поштового відправлення 6912000101916. (Додаток 1 до заяви вих.№190326-4 від 19.03.2026); 
- вказана відповідь містить лише частину інформації та документів, що були зазначені в адвокатському запиті Вих. № 190126-1 від 19.01.2026. Також, до неї було надано друковані матеріали невідомого походження, які не мають жодного відношення до інформації і документів, які були зазначені в адвокатському запиті; 
- на думку відповідача, ненадання повної інформації позивачем на адвокатський запит, свідчить про намагання позивача приховати документи і навіть факт їх відсутності; 
- відповідач не розраховував та не міг розраховувати на такі дії позивача, адже, надання запитуваних документів могло підтвердити саме ті обставини, на які посилається позивач у первісній позовній заяві; 
- відповідач розраховував на коректну поведінку позивача та вважав, що у відповідь буде надано інформацію та документи, які запитувалися і такі документи планувалося подати до суду; 
- ненаданням первинних бухгалтерських документів (автором яких є виключно позивач за первісним позовом) про реальність господарських операцій, позивач підтвердив правильність висновків відповідача щодо переплати за послуги, які не були надані відповідачу позивачем; 
- тому, без отримання відповіді позивача на адвокатський запит вих. № 190126-1 від 19.01.2026, відповідач був об`єктивно позбавлений можливості правильно сформувати позовні вимоги та подати зустрічну позовну заяву разом з відзивом; 
- без встановлення обставин нереальності господарських операцій за Договором, зустрічна позовна заява була б безпідставною і не могла б об`єктивно бути подана.
Підставою для повернення зустрічної позовної заяви є її подання з порушенням процесуальних строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 ГПК України, зустрічний позов має бути пред`явлений у строк для подання відзиву.
Для ТОВ «Релеванте» цей строк закінчився 21.01.2026, тоді як фактично зустрічну позовну заяву було подано лише 19.03.2026 — з затримкою на 57 днів.
Суд не визнав причини пропуску строку поважними, оскільки відповідач направив адвокатський запит за необхідними документами лише 19.01.2026, тобто за два дні до закінчення встановленого строку. 
Суд зазначив, що заявник мав усвідомлювати неможливість отримання відповіді вчасно, і не навів аргументів щодо причин такого пізнього звернення за документами. При цьому ані в зустрічній позовній заяві ані представником відповідача у судовому засіданні не наведено будь яких аргументів щодо причин такого пізнього звернення з необхідними документами.
Посилаючись на практику Верховного Суду (правова позиція наведена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.03.2023 у справі №910/3600/22.), суд вказав, що стаття 180 ГПК України є спеціальною нормою, яка не передбачає прямого права суду на поновлення строку для звернення з зустрічним позовом. 
Водночас суд зауважив, що повернення заяви не позбавляє ТОВ «Релеванте» права на звернення до суду з цими ж вимогами на загальних підставах у межах окремого позову.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких мотивів.
Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виходячи з норм ст.ст. 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.
Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм Господарського процесуального кодексу України.
Отже, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог Господарського процесуального кодексу України щодо її подання.
Частиною першою ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 46 ГПК України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у ст. 42 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Зустрічний позов - це позов, що подається відповідачем до позивача для одночасного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов характеризується самостійністю матеріально-правової вимоги відповідача до позивача.
Відповідно до положень ст. 180 ГПК України, Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам ст. ст. 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.
При цьому, ч. 8 ст. 165 ГПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
За приписами п. 8 ч. 2 ст. 176 ГПК України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається строк для подання відзиву на позов.
При цьому, реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.
Згідно з ч.1 ст. 116 ГПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до ст. 118 Кодексу, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням вищевикладеного, право на подання зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.
Одночасно слід враховувати, що процесуальні строки, з-поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи, також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.
Колегія суддів зазначає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.
У цьому випадку, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/7148/25, запропоновано Відповідачу протягом 15 днів з дня одержання ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив.
Судом встановлено, що 20.01.2026 представником відповідача був поданий відзив на позовну заяву. При цьому у відзиві відповідачем не зазначалося про його намір подати зустрічну позовну заяву після отримання певних матеріалів від позивача.
З матеріалів справи вбачається, що зустрічний позов надійшов до Господарського суду Дніпропетровської області через систему Електронний суд, 19.03.2026, тобто з пропуском строку на його подання, встановленого п.3 ч.2 ст.46, ч.8 ст.165, п.1 ч.1 ст.178, ч.1 ст.180 ГПК України.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи та зазначено відповідачем, адвокатський запит було оформлено лише 19.01.2026, тобто за два дні до закінчення встановленого процесуального строку для подання відзиву й, відповідно, зустрічної позовної заяви. 
З наданої відповідачем копії поштової накладної №4900600222134 вбачається, що розрахунковою датою доставки адвокатського запиту до поштового відділення позивача є 21.01.2026, тобто останній день процесуального строку, встановленого для подання відзиву й, відповідно, зустрічної позовної заяви. 
Тобто, відповідач, надсилаючи адвокатський запит за два дні до закінчення строку, встановленого для подання відзиву на позовну заяву, й, відповідно, зустрічної позовної заяви, мав усвідомлювати, що з об`єктивних причин отримати відповідь на нього в межах встановленого процесуального строку, тобто до 21.01.2026 включно не є можливим. 
Як слушно зазначив суд першої інстанції в зустрічні позовній заяві не наведено будь-яких аргументів щодо причин такого пізнього звернення за необхідними документами. 
Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин.
Статтею 119 ГПК України регламентовано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
Згідно з ч. 6 ст. 180 ГПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням частин 1 та 2 цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.
Колегія суддів зазначає, що закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.
Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Отже, пропущений процесуальний строк може бути поновлений лише за заявою учасника справи у разі, якщо суд визнає наведені причини пропуску цього строку поважними, в той час як продовжити встановлений процесуальний строк суд має право також із власної ініціативи, однак у цьому разі відповідне продовження строку може мати місце лише до його закінчення.
Наведену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 18.02.2019 у справі № 922/1161/18, від 02.12.2019 у справі № 921/230/19.
За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що відповідач подав зустрічну позовну заяву з порушенням приписів ч.8 ст. 165 ГПК України, що є підставою для повернення зустрічної заяви відповідно до ч. 6 ст. 180 ГПК України, а причини пропуску такого строку не є поважними.
Не знайшли свого підтвердження й доводи скаржника про те, що суд ухилився від обов`язку оцінити обґрунтованість обставин порушення процесуального строку. І хоча суд послався на ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.03.2023 у справі №910/3600/22 у якій було вказано, що положення статті 180 Господарського процесуального кодексу України, яка є спеціальною нормою, що регулює правовідносини пов`язані з поданням зустрічного позову, не передбачає право суду на поновлення строку звернення до суду з зустрічним позовом, водночас судом надано оцінку саме причинам пропуску процесуального строку, про які вказував відповідач.
Одночасно, апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що законодавчі обмеження, щодо строків подачі зустрічного позову, мають на меті забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання розумних строків розгляду справи, що є легітимною метою. 
Особливо апеляційний суд звертає увагу на те, що повернення зустрічного позову не є перешкодою у доступі до правосуддя або порушенням права на захист, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Релеванте" не позбавлене можливості звернутися до суду у загальному порядку з відповідним позовом для захисту своїх прав.
Одночасний розгляд первісного та зустрічного позову не має настільки ускладнювати розгляд справи, щоб призводити до порушення процесуальних строків розгляду спору. Учасники справи мають право на розгляд справи у розумні строки. Водночас, прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним, якщо зустрічний позов подано з значним пропуском строку, як це має місце у цій справі, призведе до того, що таке право на розгляд справи протягом розумних строків буде порушено.
Водночас, жодних перешкод у апелянта для звернення з самостійним позовом апеляційним судом не встановлено.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування ухвали місцевого господарського суду, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм процесуального права.
За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвалу місцевого господарського суду у цій справі слід залишити без змін.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, на підставі ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Релеванте" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2026 у справі №904/7148/25 - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2026 у справі №904/7148/25 – залишити без змін.
Судові витрати за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.
Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України. 

Головуючий суддя Я.С. Золотарьова

Суддя С.В. Мартинюк

Суддя  Ю.В. Фещенко