Суддя Шевченко С. В. 

Справа № 636/8118/25 
Провадження № 2/644/1755/26 
11.05.2026

РІШЕННЯ
іменем України

11 травня 2026 року Індустріальний районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря Рибалка В.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
у с т а н о в и в:
Представник позивача АТ «ТАСКОМБАНК» - Гнип В.В. просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором № 1044863577 від 06.08.2020 року станом на 01.07.2025 року в розмірі 50569 грн. 32 коп., з якої заборгованість по тілу кредиту в розмірі 29810 грн. 53 коп., заборгованість по річним процентам в розмірі 9 грн. 25 коп., заборгованість по щомісячним процентам в розмірі 20749 грн. 54 коп., в обґрунтування чого посилався на те, що 06.08.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем укладено кредитний договір № 1044863577, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 44622 грн 01 коп. на строк 48 місяців зі сплатою 0,01 % річних від суми боргу за договором та сплатою 2,49 % щомісячних процентів від суми кредиту, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Своїх зобов`язань за договором відповідач не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість.
20.09.2021 року право вимоги за кредитним договором відступлені позивачу на підставі договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 року.
Ухвалою суду від 11.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
27.04.2026 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на наступне.
Позивач не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який доводить факт передання первісним кредитодавцем відповідачу грошових коштів.
Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором не є належним доказом надання відповідачеві кредитним коштів та наявності заборгованості, оскільки сам рахунок є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику, а будь-яких доказів перерахування коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано.
Вказує, що відповідачем не було одержано письмового повідомлення про відступлення права вимоги, а позивачем не надано доказів отримання такого повідомлення, тому грошові вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Окрім того, 27.04.2026 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. Заява обґрунтована тим, що відповідач почав не виконувати щомісячні зобов`язання з погашення боргу з лютого 2022 року, у той час як з вимогами про стягнення боргу позичальник звернувся 22.09.2025 року. Оскільки, за умовами кредитування погашення боргу повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що 06.08.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем укладено кредитний договір № 1044863577, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти в розмірі 44622 грн 01 коп. на строк 48 місяці зі сплатою 0,01 % річних від суми боргу за договором та сплатою 2,49 % щомісячних процентів від суми кредиту, ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Своїх зобов`язань за договором відповідач не виконав, внаслідок чого за ним станом на 01.07.2025 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 50569 грн. 32 коп., з якої заборгованість по тілу кредиту в розмірі 29810 грн. 53 коп., заборгованість по річним процентам в розмірі 9 грн. 25 коп., заборгованість по щомісячним процентам в розмірі 20749 грн. 54 коп.
20.09.2021 року право вимоги за кредитним договором відступлені позивачу на підставі договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 року.
Ці обставини встановлені судом на підставі копії кредитного договору № 1044863577 від 06.08.2020 року, копії паспорту кредиту № 4863577, копії договору факторингу про відступлення права вимоги № 200921 від 20.09.2021 року, розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором.
Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За вимогами ст. 626 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів.
Враховуючи, що отримані кредитні кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом.
Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, суд дійшов висновку про безпідставність її заявлення виходячи з наступного.
Згідно із Законом України від 30.03.2020 року № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено, останній раз термін дії карантину було продовжено на всій території України до 30 червня 2023 року.
Законом України від 15.03.2022 року № 2120-розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цьогоКодексу, продовжуються на строк його дії".
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи.
Із матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами у справі було укладено 06.08.2020 року на строк 48 місяців.
Між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу № 200921 від 20.09.2021 року, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передає (відступає) та АТ «ТАСКОМБАНК» за плату належні йому права вимоги, а АТ «ТАСКОМБАНК» приймає належні ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в т.ч. за кредитним договором № 1044863577 від 06.08.2020 року.
З позовом до суду представник АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся 07.09.2025 року.
Зважаючи на викладене, представник АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду з цим позовом в межах строку позовної давності, тому правових підстав для відмови у задоволені позову про стягнення кредитної заборгованості внаслідок спливу позовної давності не має.
Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. 
Керуючись ст. ст. 141, 259, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :
Позов задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (ЄДРПОУ 09806443, вул. С. Петлюри, буд. 30, м. Київ) заборгованість за кредитним договором № 1044863577від 06.08.2020 року станом на 01.07.2025 року в загальному розмірі 50569 грн. 32 коп., з якої заборгованість по тілу кредиту в розмірі 29810 грн. 53 коп., заборгованість по річним процентам в розмірі 9 грн. 25 коп., заборгованість по щомісячним процентам в розмірі 20749 грн. 54 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи,якому повнерішення небули врученіу деньйого проголошенняабо складення,має правона поновленняпропущеного строкуна апеляційнеоскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя     С.В. Шевченко