Справа №345/1334/26 
Провадження № 2/345/1463/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е
06.05.2026 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі
головуючого судді Сирка Й. Й.,
з участю секретаря судового засідання Слободян Т. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У С Т А Н О В И В :
26.02.2026 ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі – Товариство) звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.03.2023 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачем цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) підписано після попереднього заповнення необхідних відомостей та проходження ідентифікації за допомогою мобільного застосунку кредитний договір із ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та отримано на свій рахунок грошові кошти в сумі 2 000,00 грн. Під час ідентифікації позичальника останній пройшов однозначне встановлення особи. Кошти за договором кредитної лінії № 446715763 від 27.03.2023 надано строком на 30 календарних днів (дисконтний період), у межах якого позичальник вправі за власною ініціативою збільшити розмір кредиту в межах установленого ліміту 6 000,00 грн. Товариство не зазначає у позовній заяві коли та на яких умовах позичальник ініціював збільшення розміру кредиту, проте стверджує, що ОСОБА_1 отримав загалом 6 000,00 грн кредитних коштів. Кінцеву дату повернення кредиту Товариство також не вказало у своєму позові, як і зміст істотних умов кредитного договору. Однак Товариство наголошує, що відповідачем не виконані кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 30 757,20 грн, яка є документально підтвердженою та складається з різних платежів. В добровільному порядку відповідач не погашає вказану суму заборгованості, відтак Товариство як новий кредитор у зобов`язанні після набуття права вимоги просить позов задовольнити. 
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.03.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою витребувано від АТ «КБ «ПриватБанк» письмову інформацію щодо емісії на ім`я відповідача платіжної картки із зазначенням маски банківської карти, факту надходження в період з 27.03.2023 до 18.04.2023 грошових коштів тощо.
В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений про дату, час і місце розгляду справи у розумінні п.4 ч.8 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), що підтверджується довідкою про відсутність адресата за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Тому, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України та з огляду на згоду Товариства суд вважає за необхідне провести розгляд справи за наявними у ній матеріалами з ухваленням заочного рішення по суті цього спору.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов необхідно задоволити частково з таких підстав.
Відповідно до ст.12-13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст.509 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
В свою чергу, положеннями ст.525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 3 ст. 207 ЦК України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» № 674-VIII від 03.09.2015, ч.12 ст.11 якого встановлює, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №234/7160/20, від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20.
Як вбачається з матеріалів справи відповідач уклав договір кредитної лінії № 446715763 від 27.03.2023 із ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» шляхом використання одноразового електронного ідентифікатора, відображеного в алфавітно-цифровій послідовності (MNV5K56T). Грошові кошти в сумі 2 000,00 грн перераховані 27.03.2023 на банківську платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується письмовою інформацією АТ «КБ «ПриватБанк» від 03.03.2023 №20.1.0.0.0/7-260306/82834-БТ.
Проте у вищенаведеній інформації банку-емітента платіжної картки, виданої на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зазначено також про зарахування на відповідний картковий рахунок відповідача у цій справі 10.04.2023 грошових коштів в сумі 2 500,00 грн та 1 500,00 грн 13.04.2023 відповідно.
Для вирішення існуючого спору про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредитної лінії від 27.03.2023 № 446715763 суду необхідно встановити усі погоджені сторонами договору його істотні умови, до яких належать, зокрема, розмір та строк кредитування, процентна ставка та порядок і умови нарахування процентів за користування кредитними коштами.
- за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді
кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 6000,00 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та
сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (п.2.1.);
- кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 2 000,00 грн одразу після укладення договору, орієнтовна дата повернення якого 26.04.2023;  другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених цим договором (п.2.3.-2.4.);
- позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник
може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту; на момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу; у випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на таку кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору відносно дати надання першого траншу за договором (п.3.1.);
Зміст відповідного пункту кредитного договору викладено неоднозначно, адже з його змісту не зрозуміло, чи достатньо позичальнику для збільшення суми кредиту (отримання нового траншу) ініціювати відповідну операцію в особистому кабінетів на вебсайті кредитодавця, чи для відповідного збільшення необхідним є також одночасне часткове повернення позичальником суми (тіла) кредиту. При цьому, відповідні умови договору розміщені в розділі 3 кредитного договору: «Дисконтний період кредитування. Пролонгація».
- сторони погодили, що встановлений п. 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та періоду пільгової реструктуризації оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду; кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту договору строк продовження дисконтного періоду кожен раз розраховується за чітко визначеною формулою. Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 480,00 грн; про суму нарахованих процентів, які позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій, позичальник інформується через Особистий кабінет (п.3.3.);
- позичальник в будь-який час протягом дисконтного періоду дії договору може збільшити суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, в тому числі при частковому погашенні кредиту. Повернення кредиту в повному обсязі позбавляє права позичальника отримати нові транші, а договір вважається достроково припиненим шляхом його повного виконання (п.6.1.);
Таким чином, умови та порядок можливого збільшення суми кредиту в межах ліміту регулюються п.3.1.,6.1. договору і дозволяються лише в межах встановленого у договорі 30-ти денного дисконтного періоду. Проте суд позбавлений можливості дати логічну відповідь на питання під час розгляду цієї справи, чи є можливим взагалі збільшення суми кредиту при частковому погашенні його розміру позичальником, адже в такому разі розмір відповідного кредиту навпаки зменшується. Крім ініціювання позичальником операції щодо збільшення суми кредиту в особистому кабінеті, у тексті договору первісним кредитором використано словосполучення «а також частково повернути суму кредиту» та «в тому числі при частковому погашенні кредиту».
Суд відразу зазначає у цій справі, що відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 № 1023-ХІІ нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Конституційний Суд України своєму рішенні (справа № 1-12/2013) від 11.07.2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Використані у кредитному договорі формулювання про можливість позичальника збільшити суму кредиту (у вигляді нового траншу) після ініціювання такої операції в особистому кабінету в тому числі (а також) через повернення частини кредиту вказують на неможливість збільшення суми кредиту фактично. Проаналізовані судом умови (пункту) кредитного договору є очевидно нечіткими, відтак Товариством у цій справі не доведено, що за ініціативою позичальника ОСОБА_1 сума первинно отриманого ним кредиту (перший транш) в розмірі 2 000,00 грн збільшена згідно з погодженими між сторонами умовами договору. Оскільки нарахування процентів за відповідним договором здійснено первісним та зміненим кредитором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» виходячи із розміру наданих позичальнику кредиту грошових коштів у сумі 6 000,00 грн, нараховані суми процентів підлягають перерахунку виходячи з розміру лише одного (першого) траншу кредиту.
З огляду на викладене, суд не може погодитися із доведеністю фактів укладення між сторонами у цій справі правочинів щодо зміни (збільшення) суми наданого кредиту позичальнику ОСОБА_1 
- на момент укладення кредитного договору його сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування - 26.04.2023, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником (п.7.1.);
- основна сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30
календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 цього договору; дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7., або п. 9.2.1.5. договору. Проценти за договором сплачуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування; після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно (п.7.2.,7.3.);
- протягом дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника щодо сплати процентів за фактичні дні користування кредитом визначають наступним чином: за період від дати видачі Кредиту до 26.04.2023 включно проценти нараховуються за процентною ставкою 292,00 відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,80 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним, тобто за дисконтною процентною ставкою (пп.8.3.1. п.8.3.);
- після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (п.8.4.);
- кредитодавець має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в разі виявлення недостовірної, неповної або помилкової інформації у заявці на отримання кредиту, та / або отримання негативної інформації про позичальника в бюро кредитних історій, та / або в разі дострокового припинення надання кредитодавцем фінансових послуг, та / або у разі дострокового розірвання договору в порядку передбаченому Договором, та/або прострочення сплати нарахованих процентів Позичальником (пп.9.1.1.2. п.9.1.); у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць Кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення договору. При цьому договір вважається розірваним з моменту відправлення відповідного повідомлення, в тому числі на електронну пошту позичальника (пп. 9.1.1.7. п.9.1.);
- позичальник має право згідно з вимогами пп.9.2.1.5. п. 9.2. договору протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня укладення договору відмовитися від цього договору, розірвати чи припинити договір без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. У такому випадку позичальник зобов`язаний повернути суму отриманого кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом відповідно до кількості днів користування. Про намір відмовитися від договору, розірвати чи припинити кредитний договір, позичальник повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів у порядку, визначеному законодавством);
- договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п`яти)
років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання (п.11.1.).
Отож ОСОБА_1 отримав у кредит 2 000,00 грн (стосовно інших сум перерахованих на банківську картку позичальника грошових коштів йтиметься нижче) зі сплатою процентів та дисконтною процентною ставкою у межах 30 днів (до 26.04.2023) в розмірі 0,80 відсотків від залишку неповернутої суми за кожен день користування коштами та процентною ставкою в розмірі 2,98 відсотків за один день після закінчення дисконтного періоду з умовою обов`язкового повернення основної суми (тіла кредиту) не пізніше 30 календарних днів після закінчення строку дії кредитного договору, тривалість якого становить 5 (п`ять) років з дати підписання відповідного договору, тобто не раніше 28.03.2028. У разі неповернення кредиту до закінчення дисконтного періоду нарахування процентів здійснюється кредитодавцем щоденно (кінцева дата кредитним договором не визначена).
У цій частині обставин справи щодо нарахування процентів за користування відповідачем кредитними коштами суд керується тим, що відповідно до приписів абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, визначені параграфом 1 Глави 71 ЦК України (ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 Кодексу).
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність погодженого між сторонами договору від 27.03.2023 № 446715763 строку нарахування процентів, первісний та змінені кредитори боржника ОСОБА_1 мали право нараховувати останньому проценти щоденно до дня фактичного повернення кредиту, натомість позичальник зобов`язаний щомісяця сплачувати відповідні проценти в повному обсязі.
До матеріалів справи Товариством надано письмові розрахунки суми заборгованості відповідача у справі, за змістом яких первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» позичальнику ОСОБА_1 нараховано проценти за період з 27.03.2023 до 27.06.2023, новим кредитором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» - з 28.06.2023 до 22.09.2023. Інші розрахунки сум процентів зміненими кредиторами ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» і Товариством відсутні, на чому окремо наголошує позивач у цій справі. Наявні розрахунки вказують, що відповідач 27.04.2023 вніс на рахунок первісного кредитора 1 076,00 грн процентів, тобто поза межами встановленого умовами договору дисконтного періоду, але жодних інших платежів під час дії кредитного договору не здійснював.
Як передбачено ст. 598-599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), про що зазначає ст. 610 ЦК України.
Відповідно до приписів ч.5 ст.8 у чинній з 24.12.2023 редакції Закону України “Про споживаче кредитування” від 15.11.2016 № 1734-VIII (далі - Закон № 1734) максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Процентна ставка за споживчим кредитом є істотною умовою договору. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими Законом № 1734, є нікчемними, тобто недійсним в силу цього закону. Відповідно до п.17 «Перехідних та прикінцевих положень» Закону №1734, доповненого Законом №3498-ІХ від 22.11.2023, протягом перших 120 днів після набрання чинності цим законом (з 24.12.2023) максимальний розмір денної процентної ставки за споживчим кредитом не може перевищувати 2,5%, а протягом наступних 120 днів - 1,5%. Перший з вказаного періодів тривав з 24.12.2023 до 21.04.2024, наступний - з 22.04.2024 до 19.08.2024. 
При цьому, відповідно до п. 2 Розділу ІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону №3498-ІХ від 22.11.2023 можливість встановлення упродовж перехідного періоду тривалістю 240 календарних днів денних процентних ставок за кредитними договорами у вищому, ніж граничному розмірі, поширюється лише на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після 24.12.2023.
Відтак, до спірних правовідносин у цій справі положення ч.5 ст.8 Закону № 1734 у чинній з 24.12.2023 редакції застосовуватися не можуть.
Враховуючи зазначні обставини, а також положення ч.1 ст.16, ст.19 Закону № 1734, наявність простроченого позичальником платежу зі сплати нарахованих процентів до завершення дисконтного періоду, внесена ОСОБА_1 27.04.2023 сума грошових коштів в розмірі 1 076,00 грн підлягає зарахуванню в рахунок погашення боргу за простроченими процентами (1 076,00-480,00=596,00 грн). Водночас, внесені позичальником проценти в надмірному розмірі необхідно зарахувати в рахунок дострокового повернення основної суми (тіла) кредиту, яка на відповідну дату становитиме 1 404,00 грн, адже строк повернення самого кредиту лише настане 28.03.2028.
Надалі, у період з 27.04.2023 до 22.09.2023 позичальник ОСОБА_1 повинен сплатити 6 232,67 грн процентів, нарахованих за ставкою 2,98 відсотків за один день користування кредитними коштами (1 404,00х0,0298=41,83х149 к.д.).
Вирішуючи питання щодо можливості стягнення з відповідача неповернутої основної суми (тіла) кредиту в розмірі 1 404,00 грн, суд керується такими мотивами.
Поняття строк виконання зобов`язання і термін виконання зобов`язання охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
Поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, а регулятивна норма ч.1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма частини ч.2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16).
У цій частині позову щодо дострокового стягнення з відповідача основної суми (тіла) кредиту суд зазначає, що згідно з приписами ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.
10.06.2017 набрав чинності Закон № 1734, який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні.
Положеннями ч.4 ст.16 Закону № 1734 визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
У тому випадку, якщо умовами договору про споживчий кредит передбачено право кредитодавця вимагати дострокового повернення кредиту, останній зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, строку, протягом якого вони мають бути здійснені та усунути такі порушення у визначений кредитодавцем строк, з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу.
Якщо кредитодавець не набув у встановленому порядку право на дострокове повернення кредиту з позичальника, вказане не позбавляє такого кредитодавця права на стягнення з позичальника заборгованості, яка існує на дату звернення з позовом до суду.
Відповідний правовий висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 22.10.2025 (справа № 539/402/24), який є обов`язковим для застосування.
Дійсно, первісний та змінені кредитори в цій справі наділені згідно з умовами кредитного договору правом вимоги дострокового повернення кредиту від позичальника ОСОБА_1 , строк повернення якого настане у майбутньому 28.03.2028, проте у матеріалах справи немає доказів, які б підтверджували надіслання будь-яким із кредиторів вимоги позичальнику про усунення порушень умов кредитного договору в частині сплати процентів згідно та не усунення відповідних порушень у межах визначеного законом і договором строку.
Варто також наголосити, що відомості про надіслання Товариством у встановленому кредитним договором порядку і спосіб ОСОБА_1 вимоги про усунення порушень умов кредитного договору відсутні у тексті позовної заяви загалом.
Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 не може у межах заявленого предмета і підстав позову бути стягнута достроково основна сума (тіло) кредиту, яка окрім усього іншого зменшилася до 1 404,00 грн, що не позбавляє Товариство як нового кредитора в майбутньому права на стягнення залишку боргу із неухильним додержанням вимог ч.4 ст.16 Закону № 1734. 
Оскільки перераховані ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 10.04.2023 та 13.04.2023 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в загальній сумі 4 000,00 грн протиправно віднесені до суми кредиту за неукладеними правочинами про збільшення суми відповідного кредиту, їх необхідно повернути Товариству як правонаступнику згідно з договором факторингу № 15/07-25-Е від 15.07.2025.
Загалом, із відповідача на користь Товариства згідно з умовами кредитного договору від 27.03.2023 № 446715763 необхідно стягнути 6 232,67 грн заборгованості. 
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у рачі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги у цій справі, з відповідача на користь Товариства підлягають до стягнення витрати зі сплати судового збору в розмірі 539,40 грн та 1 418,20 грн оплату на професійної правничої допомоги, наявність яких підтверджується документально, що складає 20,26% від ціни заявленого позову.
Керуючись ст.263-265,268,280-284,354 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», 02094, м.Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, кабінет 13, код ЄДРПОУ 42986956, IBAN НОМЕР_3 в АТ «Універсал Банк», МФО 322001) заборгованість за договором кредитної лінії № 446715763 від 27.03.2023 в розмірі 6 232,67 грн несплачених процентів.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», 02094, м.Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, кабінет 13, код ЄДРПОУ 42986956, IBAN НОМЕР_3 в АТ «Універсал Банк», МФО 322001) грошові кошти, сплачені за неукладеними правочинами про збільшення суми кредиту, в розмірі 4 000,00 грн.
У задоволенні вимог в іншій частині позову відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» судовий збір в розмірі 539,40 грн та 1 418,20 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення суду складено та підписано 06.05.2026.

Суддя