ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 187/624/24
2/0187/31/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" травня 2026 р. 
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі 
у складі головуючого судді Соловйова І.М.,
за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П.,
учасників справи 
представника позивача адвокатки Петренко І.Ф.
представника відповідача адвокатки Крихта А.А.,
розглянувши в селищі Петриківка у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Петриківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області 
про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-
ВСТАНОВИВ:
11.04.2024 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний дядько позивача по лінії батька ОСОБА_3 . До спадкового майна померлого належало право на земельну частку (пай) розміром 4,36 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Світанок» с. Гречане, Петриківського району, Дніпропетровської області на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0196607, виданого головою Петриківської районної державної адміністрації 09 липня 1997 року. За життя померлий заповіту не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги була мати померлого - ОСОБА_4 , яка проживала та була зареєстрована разом з померлим та фактично прийняла спадщину, але за життя належним чином не оформила спадок на своє ім`я. Окрім матері ОСОБА_3 , спадкоємцями померлого були також його діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , яка на випадок смерті залишила заповіт від 25 лютого 2008 року, посвідчений секретарем виконкому Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, відповідно до якого усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов`язки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла у власність мені - ОСОБА_1 . 13.02.2024 звернувшись до державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори для отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку пай, позивач, отримав відмову, оскільки є наявні інші зацікавлені особи, які претендують на спадщину.
Ухвалою суду від 16.05.2024 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 
18.06.2024 до суду від представника відповідачки Крихти Алли Анатоліївни (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 91 від 29.03.2018) яка діє на підставі ордера серія АЕ № 1287775 від 21.05.2024, надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволені позовних вимог, оскільки ОСОБА_3 , на майно якого заявляє право позивач є рідним батьком відповідачки ОСОБА_2 , яка на момент його смерті (відкриття спадщини) була неповнолітньою особою (14 років), і має право на отримання спадщини. З моменту розірвання шлюбу батьків відповідачки вони мешкали окремо: батько проживав в с. Гречане Петриківського району Дніпропетровської області, а відповідачка з матір`ю та рідним братом ОСОБА_5 проживали в м. Нікополь Дніпропетровської області, зокрема, і на час відкриття спадщини, отже, про наявність спадкового майна не знали, оскільки ОСОБА_3 отримав вищезазначене право на земельну частку (пай) після розірвання шлюбу з матір`ю відповідачки. Про смерть батька відповідачку повідомила її бабуся, матір померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , яка приховала від відповідачки те, що померлий мав спадкове майно, а сама прийняла спадщину вступивши в управління спадковим майном. Також із долучених до позовної заяви письмових доказів вбачається, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , народження НОМЕР_1 виданого 03.10.1952 Гречанівською сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області у відомостях про матір зазначена « ОСОБА_4 » в той же час позивач є спадкоємцем за заповітом « ОСОБА_4 ».
Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2024 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в справі №187/924/24.
07.08.2024 провадження по справі №187/924/24 за позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Петриківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – залишено без розгляду.
Ухвалою суду від 26.09.2024 провадження поновлено.
Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26.09.2024 зупинено провадження в даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в справі №187/1168/24.
Ухвалою суду від 16.02.2026 провадження поновлено, оскільки рішення у справі №187/1168/24 набрало законної сили.
06.04.2026 через систему «Електронний суд» до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява адвоката Крихти А.А. про зупинення провадження у справі № 187/624/24 до закінчення перегляду Верховним Судом справи № 187/1168/24.
Ухвалою суду від 20.04.2026 відмовлено у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі.
Ухвалою суду від 20.04.2026 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, та вказала, що після смерті батька позивача, ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкове майно (зокрема земельну частку розміром 4,36 умовних кадастрових гектарів) фактично прийняла його мати - ОСОБА_4 , оскільки вона проживала разом зі спадкодавцем та вступила у володіння майном. Надалі ОСОБА_4 розпорядилася цим майном, склавши 25.02.2008 заповіт на користь позивача. Після смерті ОСОБА_6 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач звернувся до нотаріальної контори, проте йому було відмовлено в оформленні спадкових прав через наявність претензій на це майно з боку дочки померлого – відповідачки. Позивач наголошує, що відповідачка не довела факту прийняття спадщини після смерті батька у встановлений законом шестимісячний строк, а наявні розбіжності у документах щодо написання по батькові ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) є технічними та не спростовують її особу.
Представниця відповідачки проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що позивачем не доведено родинного зв`язку між спадкодавцем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 через розбіжності у їхніх анкетних даних у документах. На думку відповідачки, звернення до суду є передчасним, оскільки після набрання чинності рішенням суду в іншій справі (№ 187/1168/24), яким їй було відмовлено у встановленні факту прийняття спадщини, позивач не позбавлений був можливості повторно звернутися до нотаріуса для позасудового оформлення прав. Також відповідачка вказує на неналежний склад учасників справи, вважаючи, що до участі як співвідповідача слід було залучити сільську раду, оскільки за умови відсутності спадкоємців майно може бути визнано відумерлою спадщиною.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько заявника (по лінії батька ОСОБА_8 ) ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 виданого 17.06.1998 Виконкомом Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області.
До спадкового майна померлого належало право на земельну частку (пай) розміром 4,36 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Світанок» с. Гречане, Петриківського району, Дніпропетровської області на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0196607, виданого головою Петриківської районної державної адміністрації 09 липня 1997 року.
Даний Сертифікат було зареєстровано 09.07.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0607. Вартість земельної ділянки становить 10 686 грн.
Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 виданого 03.10.1952 Гречанівською сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області, батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_9 та ОСОБА_4 .
Відповідно до довідки № 326 від 07.03.2024 наданої Петриківською селищною радою, встановлено, що померлий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 був зареєстрований та проживав до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 , згідно даних Петриківської селищної ради за даною адресою також була зареєстрована ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (мати) померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт від імені ОСОБА_3 Іванівською сільською радою не посвідчувався. 
ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.06.2016 виданого Петриківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 258.
Відповідно до довідки № 327 від 07.03.2024 наданої Петриківською селищною радою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована та проживала до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 , спільно з нею за даною адресою були зареєстровані ОСОБА_1 (онук) та ОСОБА_10 (дружина онука). Заповіт від імені ОСОБА_4 Іванівською сільською радою посвідчений 25.02.2008 року № 192.
Відповідно до заповіту посвідченого секретарем виконкому Іванівської сільської ради Петриківського району, Дніпропетровської області Єрмолай Р.В. від 25.02.2008, № 192, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зробила таке розпорядження «усе належне мені майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов`язки, які належать мені на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть мені на день смерті, заповідаю у власність ОСОБА_1 ».
ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом України НОМЕР_3 виданого 22.02.2000 Петриківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області.
Згідно матеріалів спадкової справи № 204/2016, 02.08.2016 до Петриківської державної нотаріальної контори надійшла заява від ОСОБА_1 про прийняття спадщини на все спадкове майно за заповітом посвідченим 25.02.2008 року Іванівською сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області за реєстровим № 192. 09.08.2016 надійшла заява про відмову від обов`язкової частки у спадковому майні по ст. 1241 ЦК України від сина померлої ОСОБА_8 .
Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії 13.02.2024, ОСОБА_1 , було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цілу частку права на земельну частку (пай) розміром 4,36 в умовних кадастрових гектарах у землі яка перебувала у колективній власності КСП «Світанок» посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ДП № 0196607 виданого 09.07.1997 року Петриківською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, Сертифікат зареєстровано 09.07.1997 року у Книзі реєстрацій сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0609, та належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спадкоємцем якого була мати ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину але не оформила своїх спадкових прав. 
Відповідно до матеріалів спадкової справи 79/2017, 23.03.2017 до Петриківської державної нотаріальної контори надійшла заява від ОСОБА_2 , про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , оскільки на день його смерті вона була неповнолітньою. Спадкоємцями померлого ОСОБА_3 є також його син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та мати ОСОБА_4 .
Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії 29.08.2018, ОСОБА_2 , було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом яка складається з земельної частки (паю) посвідченого сертифікатом серія ДП № 0196607 зареєстрованого 09.07.1997 року за № 607 у землях КСП «Світанок» Петриківського району Дніпропетровської області, та земельної частки (паю) посвідченого сертифікатом серія ДП № 0329269, зареєстрований 14.11.2001 , за № 0671 у землях КСП «Світанок» Петриківського району Дніпропетровської області, що належала ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадкоємцем якого в частині був його син ОСОБА_3 , який фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.
Так, дійсно відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 виданого ЗАГС м. Нікополя 07.12.1983 ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 (відповідачки), ІНФОРМАЦІЯ_8 .
ОСОБА_2 є громадянкою України, що підтверджується паспортом України НОМЕР_5 виданого 09.08.2001 Нікопольським МВ УМВС України в Дніпропетровській області.
Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР 1963року), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
Оскільки відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 відбулось до 01.01.2004, в даній справі повинні застосовуватись акти цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме - ЦК УРСР 1963 .
Відповідно до статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до статті 549 ЦК УРСР, спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Саме такий підхід послідовно застосовується Верховним Судом. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2024 року у справі № 559/4056/13-ц зазначено, що за статтями 548, 549 ЦК УРСР спадщина могла бути прийнята як шляхом подання заяви до нотаріальної контори, так і шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном.
Відповідно до статті 524 ЦК УРСР 1963 спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Згідно із статтею 525 ЦК УРСР 1963 часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.
Статтею 548 ЦК УРСР 1963 встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Отже, прийняття спадщини може бути підтверджено діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать про те, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.
Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 року, в редакції чинній на момент відкриття спадщини, передбачалось, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (стаття 549 Цивільного кодексу).
Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.
Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.
Право на спадщину, зокрема на земельну ділянку, спадкоємець ОСОБА_4 не оформила, але фактично прийняла спадщину, вступила в управління спадковим майном, а в подальшому розпорядилася своїми спадковими правами, склавши заповіт на користь позивача.
Так згідно довідки № 326 від 07.03.2024 наданої Петриківською селищною радою, встановлено, що померлий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 був зареєстрований та проживав до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 , згідно даних Петриківської селищної ради за даною адресою також була зареєстрована ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (мати) померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Зазначені обставини у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 вступила у фактичне управління та володінням спадковим майном, яке належало ОСОБА_3 .
У постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020року в справі № 348/618/15-ц та від 05 березня 2021року в справі № 585/2993/17 зазначено, що згідно з частинами першою, другою статті 549 ЦК України 1963року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом статті 553 ЦК України 1963року вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). З урахуванням змісту статті 76 ЦПК України прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном може підтверджуватися будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
Матеріалами справи підтверджено факт спільного проживання ОСОБА_4 та її сина ОСОБА_3 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після ОСОБА_3 шляхом вступу у володіння, управління та користування на підставі статей 548, 549 ЦК України 1963.
Відповідно до заповіту посвідченого секретарем виконкому Іванівської сільської ради Петриківського району, Дніпропетровської області Єрмолай Р.В. від 25.02.2008, № 192, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зробила таке розпорядження «усе належне мені майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов`язки, які належать мені на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть мені на день смерті, заповідаю у власність ОСОБА_1 ».
Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України, Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 2. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 5. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
У відповідності до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповіднодост.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно приписів ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28.04.2025 у справі №187/1168/24, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.01.2026, ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на 1/4 житлового будинку та 1/2 земельної частки (паю) (сертифікат серії ДП №0196607 від 09.07.1997 на право на земельну частку (пай) на території колишнього КСП «Світанок» із земель Іванівської сільської ради, розміром 4,36 умовних кадастрових гектари) після смерті її батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом встановлено, що на день смерті ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , була зареєстрована та проживала його матір ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 548, 549 ЦК УРСР, ОСОБА_4 визнана такою, що фактично прийняла спадщину після смерті свого сина, оскільки проживала разом із ним та вступила у володіння майном. ОСОБА_4 , прийнявши спадщину, розпорядилася своїм майном, склавши 25.02.2008 заповіт на користь свого онука ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_1 прийняв спадщину за заповітом та отримав свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок.
Суд зазначає, що фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, незалежно від її складу та місцезнаходження.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 у відповідності до законодавства України яке діяло на час відкриття спадщини після померлого ОСОБА_3 , прийняла спадщину, а саме право на земельну частку (пай) розміром 4,36 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Світанок» с. Гречане, Петриківського району, Дніпропетровської області на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0196607, виданого головою Петриківської районної державної адміністрації 09.07.1997, а потім склала заповіт на користь позивача ОСОБА_1 , позивні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Доводи відповідачки про те, що « ОСОБА_4 », яка згідно зі свідоцтвом про народження, виданим Гречанівською сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області, є матір`ю померлого ОСОБА_3 , та « ОСОБА_4 », яка склала заповіт на користь ОСОБА_1 , є різними особами, суд визнає необґрунтованими з огляду на таке.
Судова практика у спадкових спорах виходить із того, що в разі розбіжностей у написанні прізвища, імені чи по батькові суд не встановлює абстрактну тотожність імен, а оцінює, чи належить правовстановлюючий документ конкретній особі, враховуючи сукупність усіх доказів у справі.
У порушення вимог процесуального закону щодо обов`язку доказування відповідачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження існування двох різних осіб ( ОСОБА_4 та ОСОБА_4 ), які одночасно були б пов`язані з тим самим спадкодавцем, майном та аналогічними спадковими правовідносинами.
Розбіжність у написанні по батькові спадкодавиці (« ОСОБА_11 » та « ОСОБА_12 ») за наявних у справі матеріалів не може автоматично свідчити про існування двох різних осіб. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи обставини, встановлені у справі № 187/1168/24, а також те, що первинний запис у свідоцтві про народження було здійснено російською мовою, що вказує на специфіку перекладу та написання по батькові українською мовою, суд дійшов висновку, що в обох випадках йдеться про одну й ту саму особу — ОСОБА_4 / ОСОБА_12 , яка є матір`ю померлого ОСОБА_3 та бабою позивача.
Щодо доводу відповідачки про «передчасність» звернення до суду.
Довід відповідачки про те, що позивач мав повторно звернутися до нотаріуса після набрання чинності рішенням у справі № 187/1168/24, є необґрунтованим оскільки позивач вже звертався до нотаріальної контори, проте постановою від 13.02.2024 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через наявність претензій з боку іншої особи ( ОСОБА_2 ). Наявність такої відмови є офіційним підтвердженням існування перешкод для позасудового оформлення прав. Нотаріус не вирішує спір про право. Предметом нотаріальної діяльності є лише безспірні справи. За наявності спору між спадкоємцями щодо того, хто саме прийняв спадщину, нотаріус не має повноважень оцінювати докази чи встановлювати факти фактичного вступу у володіння майном.
Доводи відповідачки про необхідність залучення відповідної сільської ради як співвідповідача у зв`язку з ризиком визнання спадщини відумерлою суд вважає безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до положень статті 1277 Цивільного кодексу України, спадщина визнається відумерлою за судовим рішенням у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття.
Оскільки у цій справі наявні сторони, які у встановленому законом порядку заявили про свої спадкові права на спірне майно (земельну частку/пай), а нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії саме у зв`язку з наявністю інших претендентів на спадщину, підстав для виникнення у територіальної громади права на визнання спадщини відумерлою немає. За таких обставин склад учасників справи є належним, а права чи охоронювані законом інтереси органу місцевого самоврядування предметом цього спору не зачіпаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
Розподіл судових витрат здійснити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме у зв`язку з повним задоволенням позову, понесені витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись статтями 4, 12, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268 Цивільно процесуального кодексу України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 4,36 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Світанок» с. Гречане, Петриківського (нині Дніпровського) району, Дніпропетровської області та належала ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0196607 від 09.07.1997, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0607, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 копійок) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 , місце проживання, АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідач – ОСОБА_2 , місце проживання, АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_7 .
Третя особа – Петриківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області (місцезнаходження 51800, Україна, Дніпровський район, Дніпропетровська область, селище Петриківка, проспект Калнишевського Петра, будинок, 71; Код ЄДРПОУ 35852371.
Повне судове рішення складено 28.05.2026.

Суддя І.М. Соловйов