П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/12223/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович Ірина Едуардівна 
Суддя-доповідач - Сушко О.О. 
30 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сушка О.О. 
суддів: Залімського І. Г.  Мацького Є.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року позов задоволено частково.
- визнати протиправними дії відповідача щодо не включення до стажу роботи позивача, який дає право на відставку та на одержання щомісячного грошового утримання судді, періоду проходження ним строкової військової служби з 02.04.1983 по 29.04.1985 тривалістю 02 роки 19 днів, половини строку навчання на денній формі в Київському державному університеті ім.Т.Г.Шевченка з 01.09.1985 по 30.06.1990 тривалістю 02 роки 05 місяців, а також періоду роботи на посаді слідчого прокуратури Брусилівського району Житомирської області з 01.08.1991 по 16.02.1993 тривалістю 01 рік 06 місяців 16 днів.
- зобов`язати відповідача здійснити з 19.02.2020 зарахування до стажу роботи позивача, який дає право на відставку та на одержання щомісячного грошового утримання судді, періоду проходження ним строкової військової служби з 02.04.1983 по 29.04.1985 тривалістю 02 роки 19 днів, половини строку навчання на денній формі в Київському державному університеті ім.Т.Г.Шевченка з 01.09.1985 по 30.06.1990 тривалістю 02 роки 05 місяців, а також періоду роботи на посаді слідчого прокуратури Брусилівського району Житомирської області з 01.08.1991 по 16.02.1993 тривалістю 01 рік 06 місяців 16 днів, а також здійснити йому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання із врахуванням вказаного стажу, та його виплату з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що в період з 16.02.1993 по 30.11.2015 позивач працював на посаді судді Брусилівського районного суду Житомирської області.
Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 №788-VIII "Про звільнення суддів" ОСОБА_1 , у зв`язку із поданням ним заяви про відставку, було звільнено з посади судді Брусилівського районного суду Житомирської області, а на підставі наказу голови Брусилівського районного суду Житомирської області від 24.11.2015 №35/к його було відраховано зі штату суду з 30 листопада 2015 року.
Згідно наявного у матеріалах справи розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи ОСОБА_1 станом на 30 листопада 2015 року складав 28 років 09 місяців 19 днів, зокрема:
- строкова служба в Радянській Армії (з 02.04.1983 по 29.04.1985) - 02 роки 19 днів;
- навчання у Київському державному університеті ім. Т.Г.Шевченка (з 01.09.1985 по 30.06.1990) - 02 роки 05 місяців;
- робота на посаді слідчого прокуратури Брусилівського району Житомирської області (з 01.08.1991 по 16.02.1993) - 01 рік 06 місяців 16 днів;
- роботи на посаді судді Брусилівського районного суду Житомирської області (з 16.02.1993 по 30.11.2015) - 22 роки 09 місяців 14 днів.
З метою реалізації свого права на пенсійне забезпечення, 28.01.2016 позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Брусилівському районі Житомирської області із заявою про призначення йому щомісячного грошового утримання судді у відставці.
Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Брусилівському районі Житомирської області від 05.02.2016 року №14 позивачу було відмовлено в призначенні щомісячного довічного грошового утримання.
Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач оскаржив його до суду.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Положеннями ст. 126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.
У пункті 7 рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.
В рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2007 року № 4-рп/2007 також зазначено, що довічне грошове утримання судді це особлива форма забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній, звільненій від сплати податків, грошовій виплаті, що забезпечує їх належним матеріальним утриманням. Особливість щомісячного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені у Конституції України та спеціальному законі України «Про статус суддів».
Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.1998, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).
Щомісячне довічне грошове утримання судді — це не лише пенсія, а й конституційна гарантія його незалежності. Воно є частиною статусу судді й має бути максимально наближеним до зарплати чинного судді, забезпечуючи захищений соціальний рівень після відставки.
Так, у пунктах 8, 11 ч. 4 ст. 48 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" зазначено, що незалежність судді, у тому числі, забезпечується його належним матеріальним і соціальним забезпеченням та правом на відставку.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів".
Як вже вказувалось судом, згідно з пунктом 2 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Слід звернути увагу, що на момент звільнення позивача з посади судді Брусилівського районного суду Житомирської області (30.11.2015), а також на момент призначення йому довічного грошового утримання судді у відставці діяв Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".
За правилами частини першої статті 120 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Згідно із вимогами статті 135 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;
2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Водночас, пунктом 11 Перехідних положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" було передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
В свою чергу, частиною 1 статті 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
При цьому, у частині 2 цієї правової норми закріплено, що суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до частини третьої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Крім того, абзацом 4 пункту 34 Розділ XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Таким чином, правовою нормою пункту 11 Перехідних положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", який діяв на момент звільнення позивача з посади судді, було передбачено, що для суддів, які призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, визначення стажу роботи на посаді судді здійснюється відповідно до законодавства, що діяло станом на день набрання чинності цим Законом, тобто станом на 03.08.2010. Відтак, зазначена норма пов`язує визначення законодавства, яке регулює питання обчислення стажу роботи на посаді судді, із датою набрання чинності Законом України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".
Водночас, правовою нормою абзацу 4 пункту 34 Розділ XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", який діяв на момент здійснення позивачу з 19.02.2020 перерахунку щомісячного довічного грошове утримання, було передбачено, що для суддів, які призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, визначення стажу роботи на посаді судді здійснюється відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання) на таку посаду. Таким чином, зазначена норма пов`язує визначення законодавства, яке регулює питання обчислення стажу роботи на посаді судді, із часом призначення чи обрання суддею.
Матеріалами справи підтверджується, що на посаду судді Брусилівського районного суду Житомирської області позивач був призначений 16.02.1993. Станом на цю дату відносини щодо визначення стажу роботи на посаді судді регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ "Про статус суддів", абзац 2 частини 4 статті 43 якого визначав, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Вказане свідчить, що абзац 2 частини 4 статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ "Про статус суддів", який діяв на момент призначення позивача на посаду судді передбачав зарахування періоду роботи та посадах прокурорів і слідчих до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови за умови наявності стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Також статтею 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" також було передбачено, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Крім того, на час набрання чинності Законом України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів".
Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 6 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 8 січня 2019 року у справі № 137/173/17, від 14.03.2019 у справі № 490/7796/17.
Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідності до положень ч.1 ст.308 КАС України колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в відмовленій частині, з огляду на те, що рішення в цій частині не є предметом апеляційного оскарження.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 
Головуючий	 		Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Залімський І. Г.    Мацький Є.М.