Справа № 947/33067/25
Провадження № 2/947/424/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.05.2026 року
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Макаренко Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Київського районного суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за участі третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування (код ЄДРПОУ 26303241)про позбавлення батьківських прав,-
ВСТАНОВИВ:
Діючи в інтересах малолітньої ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ),до Київського районного суду м.Одеси, з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась ОСОБА_1 , а також в позові просить витребувати з органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських праві відносно дочки.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..
Ухвалою судді від 02.10.25 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначений за правилами загального позовного провадження. а також зобов`язано Київську районну адміністрацію Одеської міської ради як орган опіки та піклування, надати суду у встановлений законом строк, висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 
09.02.26 суду надано висновок органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 05.02.26 № М-2194.
У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 наразі відбуває покарання в ДУ «Вознесенська виправна колонія №72», судом було направлено відповідного листа керівнику ДУ «Вознесенська виправна колонія №72», щодо повідомлення ОСОБА_2 про дату місце та час судового засідання та вручення йому копій ухвали суду про відкритя провадженняу справі та позову з додатками до нього. 
Відповідачем ОСОБА_2 на адресу суду надіслано заяву щодо згоди з позовом та відсутності заперечень щодо позбавлення його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Так в матеріалах справи міститься заява позивача ОСОБА_1 щодо можливості розгляду справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити.
З боку третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування до матеріалів справи надано заяву про можливість розгляду справи за відсутністю представника органу опіки та піклування, в якій висновок від 05.02.2026 № М-2194 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтриманий та у вирішенні всіх питань щодо справи покладаються на розсуд суду, з урахуванням законних інтересів та прав дитини.
Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 11.03.2011 перебували у зареєстрованому Малиновським ВРАЦС Одеського МУЮ шлюбі, який розірвано на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 27.02.2015 року №520/16512/14-ц.
Від даного шлюбу сторони мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу, проживає з матір`ю, про що надано відповідну довідку.
Дитина постійно проживає з матір`ю, знаходиться повністю на її повному утриманні. Батько дитини, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.
Відповідно до довідки Одеської гімназії « Південноукраїнська» Одеської міської ради 05.09.2025 № 228 малолітня ОСОБА_3 навчається в 6-А класі .Згідно з характеристикою, наданою адміністрацією Одеської гімназії „Південноукраїнська” Одеської міської ради, малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається в даному учбовому закладі з першого класу. Навчається в повну міру своїх сил. На уроках поводить себе дисципліновано, виконує домашнє завдання, чемна з учителями. Має добрий загальний розвиток. Багато читає. Зовнішній вигляд дівчинки охайний та акуратний, шкільне приладдя утримує в порядку. ОСОБА_5 - різнобічно розвинена та творча. Мати дитини, гр. ОСОБА_1 , активно займається вихованням доньки, завжди цікавиться її навчанням. Відвідує батьківські збори, завжди бере активну участь у житті класу та заходах гімназії. На рекомендації вчителя реагує адекватно. За час навчання дівчинки в гімназії, батько, гр. ОСОБА_2 , на зв`язок з класним керівником не виходив. Зацікавленості в навчанні дитини не виявляв.
Відповідно до інформації, наданої адміністрацією Комунального некомерційного підприємства „Дитяча міська поліклініка № 6” Одеської міської ради від 29 вересня 2025 року № 01 - 474 малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку даного медичного закладу. Декларація на медичне обслуговування дитини підписана з лікарем - педіатром ОСОБА_6 . Останній візит у поліклініку відбувся 04 вересня 2025 року. Дитина щеплена за віком відповідно до календаря щеплень. Поліклініку дитина відвідувала у супроводі матері або бабусі.
На підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 10.12.2014 року № 520/16514/14-ц на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.12.2014 року та до досягнення донькою повноліття. Рішення суду про стягнення аліментів звернуто до примусового виконання. Відповідач не виконує належним зобов`язання утримання дочки тому має заборгованість по аліментам станом на 01.07.2025 становить 301574,85 грн.
Наразі відповідач ОСОБА_2 , 1981 р.н. відбуває покарання у ДУ «Вознесенська виправна колонія №72.
З висновку органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 05.02.2026 №М-2194 вбачається, що уповноваженими особами відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради 26 січня 2026 року здійснено вихід за місцем проживання матері та дитини, а саме: АДРЕСА_1 . За результатами візиту встановлено наступне: квартира розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку. Загальна площа квартири становить орієнтовано 44,5 кв.м, дві кімнати, одна прохідна. Частково потребує косметичного ремонту (заміни шпалер у дитячій кімнаті). В наявності всі необхідні меблі та техніка. Чисто, тепло, сухо. Для дитини відведена окрема кімната, в якій є ліжко - горище, разом з дитиною в кімнаті ночує бабуся (має окремий диван), шафа для одягу, одяг та взуття відповідно до віку та сезону, письмовий стіл, комп`ютер для навчання, особистий мобільний телефон, засоби особистої гігієни тощо.
20.01.2026 на електронну адресу Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування з ДУ « Вознесенська виправна колонія № 72» Міністерства юстиції України надійшли пояснення ОСОБА_2 від 05.01.26, з яких вбачається, що він надає згоду щодо позбавлення його батьківських прав у відношенні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, наведені факти свідчать про свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками щодо виховання і утримання малолітньої йї батьком, оскільки він не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання дітей, порушує права дитини щодо вирішення соціально-побутових питань.
Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування надала висновок від №М-2194 від 05.02.26 року, яким вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_7 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Згідно ст. 164 ч.1 п.2 Сімейного Кодексу України батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання обов`язків щодо виховання, утримання та розвитку дитини.
Вирішуючи спір виходить з наступного.
Одним з головних принципів сімейного права є паритетність у побудові сімейних відносин. Цей принцип навіть знайшов своє відображення в Основному Законі України - Конституції, у статті 51 якої зазначено, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя.
Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).
Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до положення ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства»).
У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до п.2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Пункт 16 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України містить роз`яснення з приводу того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Зокрема, відповідно до положень ст. 12 ч. I Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК України).
Виходячи із змісту ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним із батьків, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченні інтересів дитини.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
З матеріалів наданих суду, вбачається, що відповідач ухиляється від участі у вихованні дитини та її повноцінному утриманні, з відповідними заявами про встановлення порядку участі у вихованні дочки не звертався, надав згоду щодо позбавлення його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5 , 2013 р.н., враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог, щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, 
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за участі третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування (код ЄДРПОУ 26303241)про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання до апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 25.05.26.

Суддя          В. О. Луняченко