ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 673/173/26
Провадження № 22-ц/820/1188/26

Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., П`єнти І.В., Талалай О.І.,
секретар судового засідання Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2026 року, суддя Мартинюк В.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до Деражнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про внесення змін до актових записів цивільного стану,

встановив:

У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Деражнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Хмельницькому районі Хмельницької області, в якому просив встановити факт неправильного зазначення його прізвища та ім`я в актовому записі про народження та внести до нього відповідні зміни. 
В обґрунтування позову вказав, що в актовому записі про його народження допущено помилку в прізвищі та імені, з а саме, зазначено « ОСОБА_2 », в той час як правильно « ОСОБА_3 », що відповідає іншим виданим на його ім`я документам. 
Зазначив, що вирішити питання виправлення відповідної помилки у позасудовому порядку він не має можливості.
Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20.02.2026 у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Деражнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Хмельницькому районі Хмельницької області про внесення змін до актових записів цивільного стану відмовлено.
Мотивуючи своє рішення суд зазначив, що зобов`язання органу реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а оскарження відмови органу реєстрації актів громадянського стану внести зміни до актового запису здійснюється в порядку адміністративного судочинства.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що він не оспорює відмову органу реєстрації актів цивільного стану внести зміни в актовий запис про його народження в частині прізвища та імені, тобто публічно-правовий спір відсутній. Його звернення до суду зумовлено необхідністю встановлення факту помилки в зазначенні його прізвища та імені в актовому записі про народження та, відповідно, просив правильно його відобразити у відповідному актовому записі.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом були повідомлені належним чином.
Перевіривши матеріали справи апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Встановлено, що в лютому 2026 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Деражнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Хмельницькому районі Хмельницької області про встановлення факту неправильності в актовому записі №6 від 01.03.1947 про народження, складеному виконавчим комітетом Шпичинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, де в частині «прізвище» зазначено « ОСОБА_4 », «ім`я» дитини зазначено « ОСОБА_5 », замість прізвища « ОСОБА_6 », ім`я « ОСОБА_7 », прізвище батька та матері помилково зазначено « ОСОБА_4 », замість « ОСОБА_6 »;
внесення змін до актового запису №6 від 01.03.1947 про народження, складеному виконавчим комітетом Шпичинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, «прізвище» та «ім`я» дитини замість - « ОСОБА_2 » змінити на правильне « ОСОБА_3 »;
внесення змін до актового запису №6 від 01.03.1947 про народження, складеному виконавчим комітетом Шпичинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, «прізвище» батька та матері замість « ОСОБА_4 », змінити на правильне « ОСОБА_6 ».
Листом Доброславського відділу ДРАЦС в Одеському районі Одеської області від 28.01.2026 ОСОБА_1 повідомлено, що видати повторно свідоцтво про народження можливості немає через наявність розбіжностей в імені та прізвищі, зазначених в актовому записі заявника про народження та поданих заявником документах. З питань внесення змін до актового запису про народження рекомендовано звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання або вирішувати дане питання по суті в судовому порядку.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої й апеляційної інстанцій, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Зі змісту пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України вбачається, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, де, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Згідно зі статтею 19 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Таким чином, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.
У цій справі спірні правовідносини пов`язані з відмовою відповідача внести зміни до актового запису про народження позивача через відсутність відповідних первинних документів, визнанням позивачем такої відсутності та бажанням встановити факт його народження у дату, відмінну від тієї, яка вказана в актовому записі про народження.
Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи (частина друга статті 49 ЦК України).
Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон).
Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону).
Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону).
Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011, №96/5 (далі - Правила).
Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.
Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.
У позовній заяві ОСОБА_1 просив суд встановити неправильність запису про його народження у відповідному акті цивільного стану в частині написання його імені та прізвища.
Колегія суддів враховує, що позивач погодився з рішенням відповідача про відмову у видачі повторного свідоцтва про народження, оскільки в актовому записі про народження ОСОБА_1 прізвище зазначене « ОСОБА_4 », ім`я « ОСОБА_5 », підтвердити правильність написання прізвища та імені не має можливості, оскільки відсутній актовий запис про народження батька дитини та актовий запис про шлюб батьків.
У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт реальної дати народження особи.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у поставі від 14.11.2018 у справі №425/2737/17 (провадження №14-408цс18).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Деражнянського відділу ДРАЦС в Хмельницькому районі Хмельницької області про встановлення неправильності в актовому записі №6 про народження від 01.03.1947 та внесення змін у зазначений актовий запис, зазначивши, що спір між ним та відповідачем у даній справі відсутній, а визначені ним позовні вимоги не пов`язані із наступним вирішенням спору про право.
Відповідно частин першої, другої статті 273 ЦК України органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування у межах своїх повноважень забезпечують здійснення фізичною особою особистих немайнових прав.
Юридичні особи, їх працівники, окремі фізичні особи, професійні обов`язки яких стосуються особистих немайнових прав фізичної особи, зобов`язані утримуватися від дій, якими ці права можуть бути порушені.
Таким чином, позивач звернувся до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (частина перша статті 273 ЦК України) на відображення достовірної інформації про його власне ім`я та прізвище в актовому записі, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану. У позовній заяві відсутні доводи щодо неправомірності вказаної відмови відповідача. А вимога позивача зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису є похідною від вимоги встановити неправильність такого запису.
Тому об`єктом перевірки суду у цій справі є не дотримання відповідачем процедури розгляду звернення позивача про видачу повторного свідоцтва про народження та відповідного внесення змін до актового запису про народження №6 від 01.03.1949 та оцінка правомірності дій з відмови у задоволенні цього звернення, а встановлення обставин, що підтверджують або спростовують правильність зазначення прізвища та імені ОСОБА_1 в актовому записі про його народження, і, залежно від встановлених обставин, вирішення питання про неправильність відповідних зазначень та внесення змін до актового запису про народження.
За встановлених вище обставин колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо необґрунтованості твердження суду першої інстанції про те, що у сторін виник публічно-правовий спір стосовно оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження особи, та вважає, що позов має розглядатися за правилами цивільного судочинства. 
Оскільки в справі, яка переглядається, висновки суду не відповідають обставинам справи, при постановленні оскаржуваної ухвали судом допущено порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкового судового рішення, тому на підставі пунктів 3, 4 частини першої статті 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2026 року скасувати, справу направити до Деражнянського районного суду Хмельницької області для продовження розгляду. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 30 квітня 2026 року.

Судді: Р.С. Гринчук

І.В. П`єнта

О.І. Талалай