КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 752/13010/25 Головуючий у І інстанції Дмитрук Н.Ю.
Провадження № 22-ц/824/2900/2025 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.

ПОСТАНОВА
Іменем України

15 червня 2026 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1  - адвоката Вознюка В`ячеслава Анатолійовича на постанову Голосіївського районного суду Київської області від 26 березня 2026року про притягнення 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду Київської області від 26 березня 2026 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП.
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - закрито в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, та позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 на користь держави.
Судом першої інстанції, зокрема, встановлено, що 09 травня 2025 року о 23:40 год. у м. Києві по вул. Казимира Малевича, 48, водій транспортного засобу «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміну, у результаті чого здійснив зіткнення із автомобілями Фольксваген д.н.з. НОМЕР_2 , Хонда д.н.з. НОМЕР_3 та Ауді д.н.з. НОМЕР_4 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 2.3.б, 12.1, 13.1 ПДР України.
Крім того, 09 травня 2025 року о 23-40 год. в м. Києві по вул. Казимира Малевича, 48, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу «Драгер», результат огляду позитивний та становить 3.05 проміле, тест 4143, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України.
Не погоджуючись з даною постановою, захисник ОСОБА_1  - адвокат Вознюк В.А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить постанову Голосіївського районного суду Київської області від 26 березня 2026року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №325618 від 10 травня 2025 року не конкретизована суть адміністративного правопорушення, а саме не вказано відповідно до вимог Інструкції, за яких підстав поліцейський вважав, що  ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, не зазначені ознаки сп`яніння, виявлені в останнього згідно Інструкції.
Звертає увагу на те, що під час розмови з поліцейськими ОСОБА_1 повідомляв, що не вживав алкогольні напої та не згоден з результатами огляду на приладі «Драгер».
Крім того, відеозапис не містить інформації про надання ОСОБА_1 підпису акту огляду на стан сп`яніння. Також з відео вбачається, що поліцейські жодного разу не запитали останнього чи згоден він з результатом.
Таким чином, сторона захисту вважає, поліцейські не дотрималися порядку проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП, Порядком та Інструкцією. Вказані норми закону мають імперативний характер, а тому порушення зазначеного порядку, зокрема, послідовності його проведення або не проведення у точній відповідності з законом, тягне за собою недійсність результатів такого огляду.
Крім того, поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 юридичні наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, зокрема складання протоколу за відмову від проходження огляду. 
Постанова Голосіївського районного суду Київської області від 26 березня 2026 року оскаржується лише в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому в іншій частині постанова не підлягає перегляду в суді апеляційної інстанції.
Належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції  ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Вознюк В.А. в судове засідання не з`явились.
Матеріали справи містять докази належного повідомлення захисника ОСОБА_1 - адвоката Вознюка В.А., а саме звіт про доставку вихідної кореспонденції суду сформований автоматично через систему АСЕД «Апеляція».
ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи в суді апеляційної інстанції через засоби поштового зв`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 44, ст. 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, ч. 3 ст. 178, ст. 185, 185-1, ст. 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.
Таким чином, враховуючи положення ст. 268 та ст. 277-2 КУпАП, з огляду на наявність в матеріалах справи доказів належного повідомлення захисника  ОСОБА_1 - адвоката Вознюка В.А. про дату. Час та місце розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності  ОСОБА_1 та його захисника.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Визнаючи винним  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до правопорушника адміністративне стягнення, суд першої інстанції дійшов висновку про підтвердження вини  ОСОБА_1 даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозаписі.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у справі доказах.
Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Крім того, п. 2.9А Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного п. 2.9А Правил дорожнього руху України  ОСОБА_1 дотримано не було.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Винуватість  ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії № 325618 від 10 травня 2025 року, який складений відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06 листопада 2015 року № 1376, та з якого вбачається, що 09 травня 2025 року о 23:40 год. в м. Києві по вул. Казимира Малевича, 48, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу «Драгер», результат огляду позитивний та становить 3.05 проміле, тест 4143, чим порушив вимоги п. 2.9. а ПДР України;
- на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських, де зафільмовано подію, у зв`язку з якою відносно  ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на якому зафіксовано, що на пропозицію працівників поліції 09 травня 2026 року останній пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічного засобу «Драгер», результат огляду позитивний та становить 3.05 проміле, жодних заперечень щодо результату огляду від ОСОБА_1 не надходило;
- поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відповідно до яких у м. Києві по вул. Малевича, водій автомобіля «Мазда» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння в`їхав в три припарковані автомобілі;
- алкотестом Драгер, результат позитивний 3,05 проміле;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому міститься підпис ОСОБА_1 про згоду із його результатами;
- направленням на огляд, в якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння виявлені у ОСОБА_1 , що стали підставою для його огляду, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (ч. 1 ст. 266 КУпАП, п. 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).
Вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, п. 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452).
Оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху врегульовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395.
П. 1 Розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.
Долучений до справи відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
Підстави вважати вищевказаний відеозапис недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані усі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.
Отже, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності свідчать про факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
Відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15 листопада 2018 року).
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні, що і є дійсним, в цій справі, так як показання свідків у повній мірі кореспондуються і іншими доказами в їх сукупності, у тому числі відеозаписом.
В рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При врученні співробітником поліції ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, останній підписав його без зауважень.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправильного складання протоколу працівниками поліції, зокрема посилання сторони захисту на те, що в протоколі не вказано ознак алкогольного сп`яніння, оскільки ознаки алкогольного сп`яніння вказані в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який Береставенко Ю.В. підписав без зауважень, а згідно протоколу водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено шляхом проведення у встановленому законом порядку за допомогою технічного засобу «Драгер».
З відеозапису вбачається, що  ОСОБА_1 , перебуваючи за кермом автомобіля «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, як йому повідомив працівник поліції (запах алкоголю з порожнини рота), на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» погодився його пройти.
Дізнавшись про позитивний результат тесту, який становить 3,05 проміле, ОСОБА_1 жодних заперечень не висловив, що спростовує доводи апеляційної скарги про незгоду останнього з результатами огляду.
Вказаний відеозапис підтверджує про факт проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, визнання результатів тесту та свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції та вимог ст. 266 КУпАП.
Відеозапис є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео зафіксована вся подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими було порушено процедуру огляду водіїв, яке виразилось у недоставленні  ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки під час перегляду відеозапису судом було встановлено, що поліцейські діяли відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ від 09 листопада 2015 року № 1452/735, а ОСОБА_1 , в свою черго заперечень щодо результату огляду проведеного на місці зупинки (3,05 %) не висловлював. 
Доказів порушення працівниками поліції вказаної інструкції матеріали справи про адміністративне правопорушення в собі не містять та скаржником не подані ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції. 
Доказів оскарження дій працівників поліції до відповідних органів захисником не надано.
Доводи апеляційної скарги про те, що під час розмови з поліцейськими ОСОБА_1 повідомляв, що не вживав алкогольні напої та не згоден з результатами огляду на приладі «Драгер» апеляційний суд розцінює як намагання останнього уникнути від відповідальності за адміністративне правопорушення.
Інші доводи апеляційної скарги апеляційний суд були дослідженні судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінку. 
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, адвокатом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова Голосіївського районного суду Київської області від 26 березня 2026року є законною та обґрунтованою, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Вознюка В`ячеслава Анатолійовича залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Вознюка В`ячеслава Анатолійовича залишити без задоволення, постанову Голосіївського районного суду Київської області від 26 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає. 

Суддя
Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній