_____________________________________________________________________________________________________________________   
Справа № 947/11390/26
Провадження № 2-о/947/209/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.04.2026 року
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді – Куриленко О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Петрової А.М.,
представника заявника – Ткаченка О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ :

17 березня 2026 року зареєстровано заяву, що надійшла через систему «Електронний суд», в якій представник заявника просить: встановити факт народження громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Дзержинськ, російська федерація, батьками якого є: батько ОСОБА_2 , останні відомі дані про громадянство – громадянин російської федерації, мати – ОСОБА_3 , громадянка України. 
В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Дзержинськ РРФСР (на сьогоднішній день російська федерація). Стверджує, що батьками заявника є: батько ОСОБА_2 , останні відомі дані про громадянство – громадянин російської федерації, мати – ОСОБА_3 , громадянка України, про що зроблено запис №1743 у книзі реєстрації актів про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 та видано Свідоцтво про народження № НОМЕР_1 серія VI-ТН. Зазначений факт також підтверджується у паспорті заявника, де зазначено місце народження – місто Дзержинськ, Росія. 
Зазначає, що 27.02.2026 року заявник звернувся до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо отримання повторного свідоцтва про народження. Листом №663/22.22-107 від 03.03.2026 заінтересована особа повідомила, що згідно пункту 3.4. розділу ІІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії 12.01.2011 року №96/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793 – якщо метричні книги або книги державної реєстрації актів цивільного стану передані на зберігання до державного архіву, відсутність актового запису цивільного стану підтверджує архівна довідка, видана державним архівом в Автономній республіці Крим, області, містах Києві або Севастополі.
Оскільки заявник народився у місті Дзержинськ, російська федерація, відповідно до відомостей вказаних у копії свідоцтва про народження, народження зареєстровано компетентними органами вказаної держави, відсутній відповідний актовий запис в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. На підстави викладеного, отримати повторно свідоцтво про народження заявника у позасудовому порядку не вбачається можливим, оскільки актовий запис про народження знаходиться на території російської федерації, а тому встановлення факту народження має для заявника юридичне значення, адже у разі встановлення даного факту заявник матиме можливість поновити актовий запис про народження та отримати свідоцтво про народження. 
Зазначає, що відсутність свідоцтва про народження створює для заявника суттєві труднощі у житті, адже відсутній документ, що підтверджує його народження, а також родинні зв`язки із батьками, у зв`язку з чим він не може у повній мірі користуватися своїми цивільними, житловими, трудовими, сімейними та іншими правами.
Ухвалою судді від 18.03.2026 року заяву ОСОБА_1 до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту народження, – залишено без руху. Встановлено заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків – п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали.
На виконання ухвали суду від 18.03.2026 року 23.03.2026 року через систему «Електронний суд» представником заявника ОСОБА_1 – ОСОБА_4 подано заяву про усунення недоліків заяви. 
Ухвалою судді від 30.03.2026 року відкрито окреме провадження по цивільній справі та призначено судове засідання на 28.04.2026 року о 10 год. 30 хв.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
Представник заявника ОСОБА_1 – ОСОБА_4 у судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити.
Представник заінтересованої особи – Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Із наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народився у місто Дзержинськ, РРФСР. Батьками зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцем народження заявника зазначено місто Дзержинськ, росія.
Листом №663/22.22-107 від 03.03.2026 заінтересована особа повідомила, що згідно пункту 3.4. розділу ІІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії 12.01.2011 року №96/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793 – якщо метричні книги або книги державної реєстрації актів цивільного стану передані на зберігання до державного архіву, відсутність актового запису цивільного стану підтверджує архівна довідка, видана державним архівом в Автономній республіці Крим, області, містах Києві або Севастополі.
Статтею 23 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у разі його відсутності, що підтверджується документально. Заява про поновлення актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Поновлення актового запису цивільного стану проводиться за місцем його первинного складення.
У разі якщо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану від компетентних органів іноземної держави неможливо, поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника.
У разі якщо втрачено актовий запис цивільного стану, складений компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок поновлення, відмінний від передбаченого законодавством України, актовий запис цивільного стану поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану повідомляється компетентному органу іноземної держави. На підставі поновленого актового запису цивільного стану повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.
Відповідно до абз. 3 п. 3.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 р., - у разі якщо втрачено актовий запис цивільного стану, складений компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок поновлення, відмінний від передбаченого законодавством України, а також у разі якщо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану від компетентних органів іноземної держави неможливо (відповідь не надходить тривалий час, стихійне лихо, військові дії тощо), що підтверджується відповідними документами, актовий запис цивільного стану поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника.
Пунктом 3.17 Правил встановлено, що рішення суду про встановлення факту державної реєстрації акту цивільного стану є підставою для поновлення актового запису цивільного стану у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його первинного складання, крім випадку зберігання запису на тимчасово окупованій території України.
Звертаючись до суду із вказаною заявою, заявник вказував, що метою звернення до суду є внесення актового запису до Державного реєстру актів цивільного стану та відповідно отримання свідоцтва про народження українського зразка, що є можливим лише на підставі рішення суду. Відсутність актового запису у Державному реєстрі актів цивільного стану та свідоцтва про народження українського зразка, навіть при наявності паспорта громадянина України, може обмежувати заявника у можливості отримати спадщину, підтвердження родинних відносин, отриманні дубліката свідоцтво про народження тощо.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Даючи оцінку наданим заявником письмовим доказам у справі, суд вважає, що вони не доводять юридичного факту, який він просить встановити.
Так, не знайшов свого підтвердження належними та допустимими доказами, факт, що батьками заявника є ОСОБА_2 , громадянин російської федерації та ОСОБА_3 , громадянка України. 
Єдиний документ, який, на думку заявника, підтверджує його родинні відносини з батьками, наявний в матеріалах справи – копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , російською мовою без перекладу на українську мову.
Суд звертає увагу, що до письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою у порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат».
Відповідно до ст. 79 Закону України «Про нотаріат», нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.
Аналогічні положення викладені у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012.
Для перекладу надаються оригінали документів або їх нотаріально засвідчені копії. Документи, викладені на двох і більше окремих аркушах, що подаються для засвідчення вірності перекладу або засвідчення справжності підпису перекладача, повинні бути з`єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення цілісності, пронумеровані і скріплені підписом відповідної посадової особи та печаткою юридичної особи (у разі наявності), яка видала документ.
Переклад робиться з усього тексту документа, у тому числі з печатки і штампу. Переклад виконується на окремому аркуші чи аркушах. Він прикріплюється до оригіналу документа, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса та його печаткою.
Суд не приймає в якості належного доказу копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , оскільки цей документ складено іноземною мовою. При цьому, переклад відповідного документу, згідно до зазначених вище вимог, до заяви не долучено.
Крім того, в Свідоцтві про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 зазначено, що його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Інші дані щодо ідентифікації цих осіб відсутні, а саме дата народження, РНОКПП, місце народження тощо. 
Матеріали справи містять копію паспорта громадянки України серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . З наданих заявником документів неможливо встановити, що ця особа є його матір`ю, оскільки будь-які докази підтвердження родинних відносин відсутні.
Крім того, суд звертає увагу заявника, що особи щодо яких він бажає встановити родинні відносини – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до участі у справі взагалі не залучені.
Крім того, неможливість отримання відповідного документа, зокрема, копії актового запису про народження у російській федерації, через військовий стан і пов`язані із цим складнощі, на думку суду, не звільняє заявника від його обов`язку щодо доведення обставин, на які він посилається.
Пунктом 1.15. розділу І «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» передбачено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.
Згідно другого речення абз. 2 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» інші вимоги не можуть розглядатись у провадженні про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Тобто, відмова органу державної реєстрації актів цивільного стану у поновленні актового запису про народження може бути оскаржена до суду лише шляхом подання позову, в якому відповідачем по справі буде відповідний державний орган, до повноважень якого входить поновлення актового запису про народження, а розгляд заяви про встановлення факту народження в окремому провадженні взагалі позбавляє суд можливості покласти певний обов`язок на заінтересовану особу.
З огляду на викладене, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту.
Керуючись ст.ст.76, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 315, 319, 354-355 ЦПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту, що має юридичне значення, – залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя      О. М. Куриленко