П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/15530/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Руслана Миколаївна 
Суддя-доповідач - Біла Л.М. 
22 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Гонтарука В. М.  Моніча Б.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 17.04.2024 № 0011134-1305-0232.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 29.12.2023 №0889041-2408-0204-UА05040110000042036, від 29.12.2023 №0889042-2408-0204-UА05040110000042036, від 29.12.2023 № 0889040-2408-0204-UА0504011000042036, від 29.12.2023 № 0889038-2408-0204-UА05040110000042036, від 29.12.2023 № 0889037-2408-0204-UА05040110000042036, від 29.12.2023 № 0889036-2408-0204-UА0504011000042036, від 29.12.2023 № 0889044-2408-0204-UА05040110000042036, від 29.12.2023 № 0889043-2408-0204-UА05040110000042036, від 29.12.2023 № 0889039-2408-0204UА05040110000042036, якими позивачу визначена сума грошового зобов`язання із податку на нерухоме майно (нежитлове), відмінне від земельного податку, у розмірі 122 174,83 грн.
Податкові-повідомлення рішення направленні позивачу за його зареєстрованою податковою адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення кореспонденція вручена адресату 25.01.2024.
Представник позивача заперечує вручення 25.01.2024 податкових повідомлень-рішень позивачу особисто, оскільки із посиланням на трекінг відстеження відправлення його вручено члену сім`ї.
Позивач вказує, що відповідно до поштового конверту, в якому були надіслані ППР з штрих кодом про відправку 0690030940152, останній отримав відправлення особисто 03.02.2024.
Податкові повідомлення-рішення оскаржені позивачем в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.
Позивач звернувся до вищого податкового органу із скаргою від 27.02.2024, в якій просив скасувати податкові повідомлення-рішення.
Рішенням ДПС від 15.03.2024 №7361/6/99-00-06-01-03-06 скарга позивача залишена без розгляду 
Надалі, відповідачем сформована податкова вимога форми "Ф" за № 0011134-1305-0232 від 17.04.2024 на суму 122301,76 грн, яка направлена позивачу за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач, заперечуючи правомірність податкової вимоги, звернувся до суду з даним позовом.
За результатом розгляду матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК, в редакції чинній на дату спірних правовідносин).
Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, "грошове зобов`язання платника податків" - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункт 59.3 статті 59 ПК України).
Відповідно до п. 59.3 ст. 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Відповідно до статей 59 та 60 глави 4 розділу II Податкового кодексу України, прийнято Порядок направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24 липня 2017 за № 902/30770.
Відповідно до п. 2 Порядку, податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму узгодженого грошового зобов`язання.
Відповідно до п.п. 56. 1, 56. 2, 56. 3 ст. 56 ПК, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.
Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Пунктом 56.5 статті 56 ПК обумовлено, що платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов`язаний письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов`язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення.
Відповідно до п. 56.15 статті 56 ПК, скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Відповідно до п 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 ПК України, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Пунктом 3 Порядку розділу II передбачено, що протягом періоду оскарження платником податків відповідно до статті 56 Кодексу суми грошових зобов`язань, визначених податковим органом відповідно до Кодексу та інших законодавчих актів, податкова вимога з податку, що оскаржується, не формується та не надсилається, а сума такого грошового зобов`язання вважається неузгодженою.
Факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язку платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого грошового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу. Аналогічні висновки зазначені Верховним Судом у постанові від 16.06.2022 у справі № 821/1258/17.
Податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі (п. 60.1.4 ст. 60 ПК).
Як вбачається з матеріалів справи, заперечуючи правомірність податкової вимоги, позивач відзначає про факт подання ним скарги від 27.02.2024 із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, а тому виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, було зупинено на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Крім того, за доводами апелянта, податковий орган не розглянув в установленому законом порядку, а саме на протязі 20 днів скаргу позивача, в зв`язку з цим остання вважається повністю задоволена. Відтак, податкові повідомлення-рішення є скасованими, а податковий борг відсутній, що свідчить про неправомірність визначення відповідачем суми податкового боргу згідно з оскаржуваної податкової вимоги.
Оцінюючи доводи апелянта, судова колегія зазначає таке.
Відповідно до п. 56.15 статті 56 ПК, скарга, подана із дотриманням строків, визначених абзацом першим пункту 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Пунктом 56.16 статті 56 ПК обумовлено, що днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.
За обставин справи, позивач звернувся до вищого податкового органу із скаргою від 27.02.2024 у якій просив скасувати податкові повідомлення-рішення.
Як достеменно встановлено судом першої інстанції, скарга позивача надійшла та зареєстрована у Державній податковій службі України 29.02.2024 №7491/6.
Рішенням ДПС від 15.03.2024, з огляду на те, що скарга подана засобами поштового зв`язку 27.02.2024, тобто з порушенням законодавчо встановленого 30-денного терміну для її подання, чим порушено вимоги пункту 56.12 ст. 56 ПК, скарга залишена без розгляду.
Рішення ДПС від 15.03.2024 направлене позивачу 15.03.2024 рекомендованим повідомленням (Ф.119) за зареєстрованим місцем платника та не вручене з причини "за закінченням терміну зберігання", що підтверджується довідкою про причини повернення/досилання (Ф.20).
Згідно із пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Податкового кодексу України, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 04 червня 2020 року по справі №826/11455/15 дійшов висновку, що не виконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення. Такий правовий наслідок визначається з норми п. 42.2 статті 42 ПК України.
В контексті спірних правовідносин, суд першої інстанції встановив факт відсутності будь-якої іншої адреси платника податиків - позивача, окрім: АДРЕСА_1 .
В той же час, матеріалами справи підтверджується, що рішення ДПС від 15.03.2024 про залишення без розгляду скарги позивача було надіслано рекомендованим повідомленням на адресу позивача: АДРЕСА_1 .
Таким чином, судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції про необгрунтованість доводів позивача, що податковий орган не розглянув в установленому законом порядку, а саме на протязі 20 днів, скаргу позивача, в зв`язку з цим його скарга вважається повністю задоволена.
В даному випадку, слід зауважити, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою його місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Аналогічна правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 120/479/21-а, у постанові від 31.02.2024 у справі №140/12235/21, які суд застосовує до обставин цієї справи.
Ні матеріали справи, ні матеріали апеляційної скарги не містять доказів скасування податкових повідомлень-рішень, отже визначене зобов`язання є узгодженим.
При цьому, враховуючи, що предметом позову є податкова вимога, оцінку податковим повідомленням-рішенням та Рішенню ДПС від 15.03.2024 №7361/6/99-00-06-01-03-06 про залишення скарги без розгляду в межах даної справи надавати недоцільно.
Таким чином, несплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки є підставою для формування податковим органом та надіслання податкової вимоги.
Пунктом 7 розділу IV зазначеного Порядку №610 податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.
З наявної в матеріалах справи податкової вимоги вбачається, що остання містить всі необхідні відомості та відповідає формі податкової вимоги, наведеній у додатку 1 до Порядку № 610. Також, вказана вимога містить відомості про те, що станом на 16.04.2024 у платника наявний податковий борг у сумі 122301,76 грн., детальний розрахунок суми податкового боргу, який складається із податку на нерухоме майно, відмінне від земельного податку, а також із земельного податку з фізичних осіб.
У вимозі міститься попередження про необхідність сплатити борг та застереження про застосування заходів стягнення податкового боргу.
Враховуючи вище викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність спірної вимоги та відсутність підстав для її скасування.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 		Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Моніч Б.С.