г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/961/26
Номер провадження 2/213/1054/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Хмельової С.М., 
за участю секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С.,
за відсутності сторін,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:
До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач – ТОВ «ФК «ЄАПБ» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 35 426,70 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 лютого 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 у виді електронного документу укладено договір надання коштів у кредит №73171366, відповідно до якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а той зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити проценти та комісію за надання кредиту.
Також 17 лютого 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 у виді електронного документу укладено Договір кредитної лінії (надійний) №8845773, відповідно до якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений договором строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а той зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити проценти та комісію за надання кредиту.
27 березня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем укладено договір факторингу №27/03/25, на підставі якого та відповідно до Реєстрів боржників, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за договором №73171366 в сумі 18 875,00 грн та за договором №8845773 в сумі 16 551,70 грн. Відповідачка не виконала свої зобов`язання за кредитними договорами. Жодних платежів для погашення заборгованості ні на рахунки позивача ні на рахунки первинного кредитора не здійснила. 
Позивач просить стягнути з відповідачки зазначені суми заборгованості за кредитними договорами, а також сплачений судовий збір.
Сторони у судове засідання не з`явилися. 
У позовній заяві представник позивача зазначив, що просить розглядати справу за його відсутності та у випадку неявки відповідача ухвалити заочне рішення у справі. 
Відповідачка про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак повторно не з`явилась в судове засідання, про причини неявки не повідомила, будь-яких клопотань не направила. Відзив на позов до суду не надходив.
За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України.
У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
04 березня 2026 року позовна заява надійшла до суду.
Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 26 травня 2026 року витребувано докази. 

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.
14 лютого 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено електронний Договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73171366, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачці кредит у сумі 10 000,00 грн на строк – 30 днів, процентна ставка /день – 0,150 % (фіксована), комісія за надання кредиту – 15 % від суми кредиту, що становить 1500,00 грн.; денна процентна ставка – 0,650 %; процентна ставка за понадстрокове користування позикою – 4,00%, пеня – 4,0%, орієнтовна загальна вартість кредиту – 11 950,00 грн.
Пунктами 10.5.1. – 10.5.2 договору передбачено, якщо сума кредиту перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом в розмірі визначеному п.2.2 Договору за кожен день такого користування. Якщо сума кредиту не перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування кредитом понад встановлений договором строк, у випадку невиконання позичальником умов договору, кредитодавець має право нараховувати пеню у розмірі, визначеному п. 2.2 договору, за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства.
Відповідно до п. 7 договору позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором (пролонгація), на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права.
Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 11662.
Підписавши договір, відповідачка погодилась з його умовами.
Також електронним підписом сторонами підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, що є додатком № 1 до договору №7171366, відповідно до якої зазначено розмір процентів за користування кредитом, що має сплатити позичальник – 450,00 грн.
Кредитодавцем виконано умови договору з надання кредитних коштів, що підтверджується довідкою надавача платіжних послуг – ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» від 18.12.2025.
17 лютого 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено електронний Договір кредитної лінії (надійний) №8845773, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачці кредит у сумі 4 100,00 грн на строк – 360 днів, процентна ставка – 0,95 % в день, комісія за надання кредиту – 17,25 % від суми кредиту, що становить 707,25 грн; денна процентна ставка – 0,998 %. Тип кредиту – невідновлювальна кредитна лінія, максимальний кредитний ліміт – 4100,00 грн. Розмір першого обов`язкового платежу - 1875,75 грн, дата сплати якого 18.03.2025. Період сплати мінімального обов`язкового платежу – 30 календарних днів. Дата повернення кредиту – 11.02.2026, орієнтовна загальна вартість кредиту – 18 829,25 грн, неустойка – 205,00 грн в день.
Відповідно до п.9.6 договору передбачено, що у випадку несплати позичальником або сплати не в повному обсязі першого обов`язкового платежу за договором, нараховується неустойка у розмірі визначеному п.2.2 Договору (205 грн в день) починаючи з першого дня прострочки та закінчуючи датою оплати несплаченого /сплаченого не в повному обсязі першого обов`язкового платежу та неустойки. Неустойка нараховується з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. 
Відповідно до п.10.1 кредитного договору, підписанням договору відповідачка підтвердила, що ознайомилась на сайті кредитодавця з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуг, погодилась, що до моменту підписання Договору вивчила його умови та правила надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку №СlickCredit», що розміщені на вебсайті товариства, його зміст, суть та об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору – зрозумілі. 
Договір підписано електронним підписом одноразим ідентифікатором 143575.
Підписавши договір, відповідачка погодилась з його умовами.
Кредитодавцем виконано умови договору з надання кредитних коштів, що підтверджується довідкою надавача платіжних послуг – ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» від 21.01.2026.
Як видно із листа АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» наданого на ухвалу суду про витребування доказів, у вказаному банку на ім`я ОСОБА_1 було емітовано банківську картку НОМЕР_1 . Із виписки про рух коштів по картці, видно, що 14.02.2025 надійшли кошти в сумі 10 000 грн, 17.02.2025 надійшли кошти в сумі 4100,00 грн. 
Відповідачка умови договору з повернення кредитів та сплати процентів і комісії належним чином не виконала.
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», заборгованість за договором №73171366 від 14.02.2025 станом на 27.05.2025 становить 18 875,00 грн, з яких: 10 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 2950 грн – заборгованість за відсотками, 4 800 грн – заборгованість за відсотками за понадстрокове користування, 1500,00 грн – комісія. Як видно із розрахунку за період з 14.02.2025 по 15.03.2025 проценти нараховувались за ставкою 0,15% в день, з 16.03.2025 по 09.04.2025 в розмірі 1% в день, з 10.04.2025 по 21.04.2025 нараховувались відсотки за понадстрокове користування кредотом за ставкою 4% в день. 10.03.2025 відповідачкою здійснено сплату відсотків по кредиту у розмірі 375 грн. Інших оплат на проведено.
Згідно з розрахунком заборгованості кредитодавця, заборгованість за договором №8845773 від 17.02.2025 станом на 26.06.2025 становить 16 551,70 грн, з яких: 4 100,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 3544,45 грн – заборгованість за відсотками (нараховані за період з 17.02.2025 по 18.05.2025), 8 200 грн – неустойка (нарахована з 19.03.2025 по 27.04.2025 в розмірі по 205 грн в день), 707,25 грн – комісія. 

27 березня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» і ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №27/03/25, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які є невід`ємною частиною договору (п. 1.1. договору).
Згідно з п. 1.2. договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників.
До зазначеного договору факторингу неодноразово укладалися додаткові угоди, зокрема №5 від 26.06.2025 та №6 від 25.07.2025, якими узгоджувалась загальна сума прав вимоги, що відступаються згідно з реєстрами боржників № 7, № 8 та №9, №10. 
25 липня 2025 року клієнтом та фактором за договором факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року підписано акт прийому-передачі реєстрів боржників №10, відповідно до якого до ТОВ «ФК«ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №73171366 в загальній сумі заборгованості 18 875,00 грн. 
Платіжною інструкцією №747 від 31 липня 2025 року підтверджується здійснення оплати за відступлення права вимоги згідно з додатковою угодою №6 від 25.07.2025.
Відповідно до Реєстру боржників №7 від 26.06.2025 до ТОВ «ФК«ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №8845773 в загальній сумі заборгованості 16 661,70 грн. 
Платіжною інструкцією №735 від 30 червня 2025 року підтверджується здійснення оплати за відступлення права вимоги згідно з додатковою угодою №5 від 26.06.2025.
Позивачем після набуття права вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за вказаними кредитними договорами не здійснювалося нарахування процентів, пені, неустойки.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Встановлено, що сторонами кредитних договорів визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх нарахування, розмір комісії, дата повернення кредитів, орієнтовна вартість кредитів.
Також встановлено, що кредитні договори між первинними кредиторами і відповідачкою укладені у формі електронного документу та підписані електронним підписом. 
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до положень 12 Закону України «Про електронну комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт кредиторів за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, договір позики не був би укладений, а грошові кошти не були би перераховані.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20 (провадження №61-18967св20), від 18 червня 2021 у справі №234/8079/20 (провадження №61-2904св21).
Також слід зазначити, що особливістю укладення договорів про отримання кредиту в електронній формі, тобто з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем є те, що при цьому виключається прямий контакт позичальника з кредитором та можливість останнього спонукати позичальника до укладення договору на несправедливих для нього умовах, а також можливість застосування до нього психологічного чи фізичного тиску. Отже укладення договору на визначених у ньому умовах є результатом вільного волевиявлення відповідача, з врахуванням, що останній розумів, що дані умови договору є зручними для нього на ринку фінансових послуг в мережі Інтернет. Аналогічна правова позиція викладені в Постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19.
Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Отже, підписавши договори кредиту №73171366 від 14.02.2025 та №8845773 від 17.02.2025 відповідачка засвідчила, що погодилась на отримання коштів у кредит саме на умовах, що визначені договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII законодавець залишив за кредитодавцем можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів.
Враховуючи викладені положення закону, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вищезазначені договори укладені з відповідачкою у спосіб, визначений чинним законодавством України, а отже у останньої виникли обов`язки з належного виконання умов договорів щодо повернення суми кредиту та сплати процентів, комісій, штрафних санкцій, встановлених відповідними договорами. 
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). 
Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Встановлено, що ОСОБА_1 не виконала належним чином зобов`язання за договорами кредиту, вчасно отримані кошти не повернула, відсотки за користування такими коштами та комісію не сплатила, заборгованість погашена не була. 
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Судом встановлено, що 27 березня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклало з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір факторингу № 27/03/25, відповідно до якого перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників. В подальшому укладались додаткові угоди до вказаного договору
Відступлення позивачу права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором про надання коштів у кредит № 73171366 від 14.02.2025 та за за договором кредитної лінії №8845773 від 17.02.2025 підтверджується виписками з Реєстру боржників №10 від 25 липня 2025 року та №7 від 26 червня 2025 року до вказаного договору факторингу.
Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем доведено укладення відповідачкою договів кредиту з первісним кредитодавцем, порушення нею зобов`язань за цими договами, набуття позивачем прав вимоги до відповідачки.
Як було зазначено, відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Відповідачем наявність заборгованості не спростовано, виписки з особового рахунку та свого контрозрахунку не надано.
При визначенні розміру заборгованості суд бере до уваги надані позивачем розрахунки заборгованості первісних кредиторів, які містять відомості про щоденні нарахування, складові заборгованості та їхній розмір.
Судом встановлено, що проценти за договором №8845773 нараховані у межах строку кредитування/користування коштами, тому вимоги про стягнення суми основного боргу, процентів та комісії за цим договором, підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про доцільність стягнення заборгованості за процентами за договором №73171366 суд враховує правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже – і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.
За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін – на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника – обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що підхід, за якого проценти за "користування кредитом" могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів.
Під час розгляду справи встановлено, що строк користування позикою, передбачений договором № 73171366 – 30 днів.
Згідно з п. 7 договору позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором (пролонгація). Продовження строку користування кредитом здійснюється шляхом укладення додаткової угоди.
Доказів укладення додаткової угоди до договору № 73171366 та продовження строку користування кредитом - позивачем не надано.
Первісним кредитодавцем проценти нараховані за період з 17.02.2025 по 21.04.2025, тобто поза межами визначеного сторонами договору строку користування позикою в 30 днів.
Умови п. 6 договору, згідно з якими проценти нараховуються, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором, суд вважає неправомірними з огляду на те, що сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини, виходячи з правової природи останніх.
Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України.
Викладене узгоджується з висновками, викладеними у постанові в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16.
Тому суд вважає, що нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку дії договору є безпідставним.
Після спливу визначеного договором строку кредитування права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Позивачем позовні вимоги в порядку ст. 625 ЦК України не заявлено.
Тому проценти, нараховані поза строком кредитування, не підлягають стягненню.
Як видно із таблиці обчислення загальної вартості кредиту за договором №73171366 від 14.02.2025, проценти за користування кредитом мали складати 450 грн. Оскільки відповідачкою сплачено 375,00 грн, про що зазначено в розрахунку, таким чином заборгованість за відсотками, що пілягає стягненню становить 75 грн. 
Щодо вимоги про стягнення неустойки за Договором кредитної лінії №8845773 від 17.02.2025 суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Статтею 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Оскільки стягнення неустойки у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, позовні вимоги в цій частині, а саме щодо стягнення неустойки в розмірі 8200 грн, нарахованої за договором №8845773 задоволенню не підлягають.
Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так підлягає стягненню з відповідачки заборгованість за договором № 73171366 в сумі 11 575,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 10 000,00 грн, заборгованість за відсотками – 75,00 грн, комісія за надання кредиту – 1500,00 грн. В стягненні заборгованості за відсотками в розмірі 2500 грн та в стягненні заборгованості за понадстрокове користування в розмірі 4800,00 грн позивачу слід відмовити.
За договором кредитної лінії №8845773 підлягає стягненню з відповідачки заборгованість в сумі 8 351,70 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу – 4100,00 грн, заборгованість за відсотками – 3544,45 грн, комісія за надання кредиту – 707,25 грн. В стягненні неустойки в розмірі 8 200,00 грн позивачу слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 872,00 грн (56,25%).
Керуючись ст. ст. 207, 512, 514, 525, 526, 530, 549, 550, 638, 639, 610, 611, 1046, 1048-1049, 1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 274, 279, 280, 282 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість:
- за договором №73171366 від 14 лютого 2025 року у розмірі 11 575 (одинадцять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) грн 00 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу –10 000,00 грн, заборгованість за відсотками – 75,00 грн, комісія за надання кредиту – 1500,00 грн;
- за договором №8845773 від 17 лютого 2025 року у розмірі 8351 (вісім тисяч триста п`ятдесят одна) грн 70 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу –4 100,00 грн, заборгованість за відсотками – 3544,45 грн, комісія за надання кредиту – 707,25 грн;
У задоволенні решти позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір у розмірі 1 872,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Позивач: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: 07400, Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Дата складення повного судового рішення – 30 червня 2026 року.

Суддя С.М. Хмельова