Справа № 344/6001/26 
Провадження № 2-о/344/246/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Атаманюка Б. М.,
секретаря судового засідання Солонинко С.А.,
за участі
заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні у порядку окремого провадження в залі суду заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи – Головне Управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області, про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні,- 
В С Т А Н О В И В: 

Заявник ОСОБА_1 27.03.2026 звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.04.2026 прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження у справі. 
В обґрунтування вимог заяви заявника зазначає, що фактично з 2000 року вона проживала однією сім`єю разом із ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . Шлюб між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 09.05.2023 року. Протягом спільного життя ОСОБА_2 отримував значно більші доходи порівняно із заявницею, а тому постійно утримував їх сім`ю, у тому числі і заявницю. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після смерті чоловіка заявниця втратила можливість одержувати від нього допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, а тому, у відповідності із ст. ст. 37, 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника. Проте у призначенні пенсії заявниці було відмовлено. Причиною відмови було зазначено відсутність доданих до заяви про призначення пенсії документів про перебування заявниці на утриманні у померлого годувальника, оскільки відсутні документи щодо факту перебування заявниці на утриманні померлого чоловіка. Встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні у її чоловіка ОСОБА_2 необхідне заявниці для оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.
На підставі зазначених обставин, заявник просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , разом із ОСОБА_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , та встановити факт перебування ОСОБА_1 , на утриманні у її чоловіка ОСОБА_2 .
Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила суд заяву задовольнити. Додатково зазначила, що фактично з грудня 1999 року вона проживала однією сім`єю разом із ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , у своїй квартирі. ОСОБА_2 був альпіністом, працював на будові, де внаслідок падіння з висоти отримав травму хребта. Після травми чоловіка в нього був поганий стан здоров`я, вона його доглядала. Основним джерелом доходів їх сім`ї була пенсія чоловіка (біля 10000 грн.). Її пенсія значно менша (менше 3000 грн.). Дітей спільних у них не було. Шлюб між нею та ОСОБА_2 зареєстрований 09.05.2023 року. Колись вона була ФОП та працювала на ринку, проте після хвороби вже не працювала та перебувала на утриманні у її чоловіка. Долучила до матеріалів справи фотокопії на яких зображена вона разом із ОСОБА_2 . Просила суд заяву задовольнити.
Представник заінтересованої особи – Головного управління Пенсійного Фонду України у Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи. Від представника заінтересованої особи Панас З.М. до суду надійшли пояснення по справі. Просила суд врахувати дане пояснення при розгляді справи, а розгляд справи проводити без участі представника Головного управління.
Вислухавши заявника, свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд прийшов до висновку про задоволення заяви, виходячи з таких обставин.
Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 
Згідно ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєструвала 09.05.2023 року шлюб із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15).
Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.16).
Згідно копії посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є пенсіонером по інвалідності 2 групи загального захворювання (а.с.12-14).
Відповідно до довідки №10251 від 21.07.2025 за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.22).
Згідно копії нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , останні підтверджують, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично проживав до дня смерті без реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , разом із дружиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20-21).
Відповідно до рішення №091630022683 від 23.01.2026 Відділу перерахунку пенсій №2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки відсутній документ перебування членів сім`ї на утриманні годувальника (а.с.17).
Відповідно до рішення №091630022683 від 04.02.2026 Відділу перерахунку пенсій №2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки відсутній документ про факт перебування на утриманні померлого годувальника (а.с.18-19).
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні суду показала, що вона є сусідкою заявника. Живе вона у цьому будинку з жовтня 2004 року і їй відомо, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживали разом як сім`я. ОСОБА_7 доглядала за чоловіком, бо він був хворий. ОСОБА_8 помер у цій же квартирі.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні суду показав, що він є колегою ОСОБА_8 , якого знав понад 45 років. Йому відомо, що ОСОБА_8 проживав сім`єю разом із ОСОБА_7 із кінця 90 років до своєї смерті.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду показала, що вона є сусідкою заявника по житловій площадці. Знайома із сім`єю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 більше 25 років. ОСОБА_7 доглядала за чоловіком, бо він був хворий. ОСОБА_8 помер у цій ж квартирі, ховала його дружина ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні суду показала, що вона є сусідкою заявника із 1976 року. Сім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживала разом більше 20 років.
Матеріали справи містять також фотокартки на яких зображені разом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин.
Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, від 25 вересня 2024 року у справі № 461/8250/20.
Згідно з пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень СК України цей Кодекс набирає чинності разом з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на цю дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України. Таким чином, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 01 січня 2004 року. Кодекс про шлюб та сім`ю УРСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживала разом без реєстрації шлюбу. Отже, факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлено судом лише з 01 січня 2004 року.
З врахуванням зазначеного та встановлених обставин по справі, показів свідків, судом встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 08 травня 2023 року, а також факт їхнього спільного проживання після реєстрації шлюбу з 09 травня 2023 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 .
Щодо встановлення факту перебування на утриманні, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Статтею 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються:
а) діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не мають працездатних батьків;
б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», або є особами з інвалідністю.
в) один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює;
г) дід і бабуся - в разі відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати.
Згідно зі статтею 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.
Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Даний правовий висновок викладено в Постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.
Таким чином, як встановлено судом, під час проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 основним доходом їх сім`ї була пенсія чоловіка, яка була значно вищою за пенсію дружини. Звертається увага, що Головне управління Пенсійного Фонду України у Івано-Франківській області не заперечило цієї обставини, що дає суду підстави вважати такі доведеними.
Досліджені наявні письмові докази, в їх сукупності дають підстави вважати, що дійсно заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , із чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживали однією сім`єю, а заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебувала на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволяє перейти їй з одного виду пенсії (за віком) на інший (у зв`язку з втратою годувальника).
Під час розгляду справи судом не встановлено існування спору про право та можливих порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок встановлення факту проживання однією сім`єю, про який просить заявник. Таким чином суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 76,77, 81, 293, 294, 315, 316 ЦПК України, та керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 273, 319 ЦПК України, суд,- 
У Х В А Л И В :

Заяву – задовольнити частково.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 08 травня 2023 року, а також факт їхнього спільного проживання після реєстрації шлюбу з 09 травня 2023 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 .
Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на утриманні у її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 27.05.2026.

Суддя Богдан АТАМАНЮК