Справа №949/173/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне рішення)

29 червня 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді Отупор К.М.,
за участю секретаря судового засідання Катюха К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої вимоги представник позивачамотивує тим, що 21.10.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1462-3789. На підставі умов договору та додаткових угод до нього від 17.11.2024 року та 21.12.2024 року відповідачу було відкрито кредитну лінію та перераховано кошти в загальному розмірі 12 800,00 грн (частинами: 5 800,00 грн у дату укладення договору 21.10.2024 р., 6 400,00 грн за Додатковою угодою від 17.11.2024 р. та 600,00 грн за Додатковою угодою від 21.12.2024 р.), шляхом безготівкового перерахування на її особистий рахунок.
Позивач вказує, що Відповідач належним чином не виконувала свої договірні зобов`язання щодо повернення коштів та сплати відсотків, у зв`язку з чим станом на 18.12.2025 року виникла заборгованість у розмірі 27 251,46 грн, яка складається з: основного боргу (тіла кредиту) - 6 360,00 грн; залишка нарахованих відсотків - 20 311,46 грн; комісії - 90,00 грн; штрафів - 490,00 грн. Позивач просить стягнути вказану заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 662,40 грн.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив, що, не заперечує щодо можливого розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечив щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
Відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення.
Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з частиною 1 статті 4, частиною 1 статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У силу положень частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 21 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1462-3789 (продукт «CreditKasa»).
Зазначений правочин був укладений в електронній формі через інформаційно-комунікаційну систему Кредитодавця (вебсайт/мобільний додаток) відповідно до чинних Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa», затверджених Наказом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 83-П від 12.08.2024 року. Договір підписано з боку Позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором (номер ідентифікатора: A6173), що свідчить про ознайомлення Відповідача з усіма істотними умовами кредитування, Паспортом споживчого кредиту й Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та беззастережне прийняття цих умов.
На виконання умов вказаного Договору Кредитодавець здійснив перерахування грошових коштів на особистий електронний платіжний засіб (банківську картку) Позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується наступними первинними документами:
Факт первинного надання кредитних коштів у розмірі 5 800,00 грн підтверджується Квитанцією платіжної системи LiqPay за ID операції: 2535434230 від 21.10.2024 року, де призначенням платіжної операції визначено: «Видача кредитних коштів за договором 1462-3789, 2024-10-21».
Факт надання додаткових грошових коштів у розмірі 6 400,00 грн підтверджується Повідомленням про укладення Додаткової угоди від 17.11.2024 року та Квитанцією платіжної системи LiqPay за ID операції: 2548341713 від 17.11.2024 року з призначенням платежу: «Видача кредитних коштів за договором 1462-3789, 2024-11-17».
Факт надання додаткових грошових коштів у розмірі 600,00 грн підтверджується Повідомленням про укладення Додаткової угоди від 21.12.2024 року та Квитанцією платіжної системи LiqPay за ID операції: 2567436095 від 21.12.2024 року з призначенням платежу: «Видача кредитних коштів за договором 1462-3789, 2024-12-21».
Вказані операції також узагальнені та деталізовані у Довідці про перерахування суми кредиту № 1462-3789 від 21.10.2024 року, виданій ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», яка містить вичерпний реєстр транзакцій. Отже, загальна сума наданого Відповідачу кредиту склала 12 800,00 грн (5800,00 + 6400,00 + 600,00).
Згідно з наданим Позивачем Розрахунком заборгованості за договором № 1462-3789 від 21.10.2024 року, складеним станом на 18.12.2025 року, у зв`язку з неналежним виконанням Позичальником своїх обов`язків щодо своєчасного повернення коштів, загальна сума боргу Відповідача перед фінансовою установою становить 27 251,46 грн., яка складається з: залишку за основним боргом (тіло кредиту) - 6 360,00 грн; залишку нарахованих, але не погашених відсотків - 20 311,46 грн; залишку нарахованих комісій - 90,00 грн; залишку нарахованих штрафів - 490,00 грн.
Так, ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу  ОСОБА_1  кредит відповідно до умов укладеного Договору, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту за кредитним договором №1408-4920 від 14 червня 2024 року.
Проте, відповідач використав кредитні кошти, однак, умов Договору не виконав і не погасив борг.
За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами Цивільного кодексу України, а також спеціальними нормами Закону України "Про електронну комерцію".
Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.
Отже, як встановлено, відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг та підписав електронний Кредитний договір. Усі зазначені документи підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно абзацу 2 частини 2 статті 639 Цивільного кодексу України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.
Згідно із статтею 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Зі змісту статті 1050 Цивільного кодексу України вбачається, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Таким чином, ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" надало належні і допустимі докази укладення із відповідачем  ОСОБА_1  Кредитного договору та отримання позичальником кредитних коштів. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів (стаття 638 Цивільного кодексу України).
Судом встановлено та підтверджено належними доказами (виписками, довідками фінансової установи та LiqPay-квитанціями), що загальна сума фактично наданого Відповідачу кредиту склала 12 800,00 грн. Матеріали розрахунку свідчать, що Відповідач здійснювала часткові платежі на погашення тіла кредиту, внаслідок чого залишок непогашеної основної суми боргу зменшився до 6 360,00 грн. Оскільки Відповідач не надала суду доказів (у розумінні ст. 77–80 ЦПК України) повного розрахунку або спростування вказаної суми, вимога про стягнення основного боргу в розмірі 6 360,00 грн підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Уклавши кредитний договір № 1462-3789 та додаткові угоди до нього, ОСОБА_1 погодилася на нарахування відсотків за щоденне користування коштами за базовими ставками 0,75% та 0,74% відповідно. Суд встановив, що нарахування суми відсотків у розмірі 20 311,46 грн здійснено за період фактичного користування кредитом до дати формування розрахунку та повністю відповідає договірним ставкам і вимогам закону. Крім того, визначена ставка не перевищує імперативно встановленого граничного розміру денної процентної ставки за споживчим кредитом згідно зі ст. 5-1 Закону України «Про споживче кредитування», а тому позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню.
Заявляючи вимогу про стягнення комісії в сумі 90,00 грн, Позивач спирається на умови розділу 4 Договору та Правил кредитування, які передбачають плату за адміністрування та надання/обслуговування кредитної лінії.
Згідно з частиною другою ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», у договорі про споживче кредитування можуть бути визначені кошти, які споживач зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця за послуги, що супроводжують отримання, обслуговування та повернення кредиту, за умови, що такі послуги є окремими та чітко деталізованими. Оскільки плата за обслуговування була включена до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, з якою Позичальник погодилась під час підписання договору, і її залишок становить 90,00 грн, ця сума є доведеною та стягується судом на користь Позивача.
Щодо вимоги про стягнення штрафу в розмірі 490,00 грн, суд зазначає, що відповідно до пункту 6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені). Нарахування штрафних санкцій у цей період є неправомірним, у зв`язку з чим у задоволенні цієї частини вимог слід відмовити.
На виконання вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача частково у сумі 2614,47 грн.
На підставі наведеного вище та керуючись статтями 509, 526, 530, 599, 612, 625, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1050, 1052, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 247, 265, 280-282, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", заборгованість за Кредитним договором №1462-3789 від 21 жовтня 2024 року в розмірі 26 761,46 грн. (двадцять шість тисяч сімсот шістдесят одна гривня 46 коп.).
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2614,47 грн. (дві тисячі шістсот чотирнадцять гривень 47 коп).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи згідно пункту 4 частини 5 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", код ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації : АДРЕСА_1 .

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького
районного суду   К.М. Отупор