ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" червня 2026 р. Справа№ 910/13449/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Барсук М.А.
суддів: Пономаренка Є.Ю. 
Руденко М.А. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна"
на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 
у справі №910/13449/25 (суддя Ломака В.С.)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна"
до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта"
про стягнення 47 184,00 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта" (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 47 184,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту від 28.09.2021 року № 3015/215/010518, та у зв`язку з настанням страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику транспортного засобу "SINAN TANKER", реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідальність власника автомобіля "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_2 , водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, станом на дату настання останньої була застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 206958280. У зв`язку з чим позивач вказує, що обов`язок з відшкодування 47 184,00 грн. покладається на відповідача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі №910/13449/25 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.
Рішення суду обґрунтовано тим, що спірна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахованому позивачем транспортному засобу було завдано шкоди, відбулася 16.07.2022 року, тоді як із заявою про страхове відшкодування позивач звернувся до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта" лише у жовтні 2025 року (зі спливом більше трьох років).
Враховуючи недоведеність пропуску позивачем встановленого пунктом 37.1.4 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строку через незалежні від нього (потерпілої особи) причини, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" у даній справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі №910/13449/25 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на наступне:
- лише під час розгляду справи № 488/5181/24 було з`ясовано, що в постанові суду № 496/3080/22 була допущена описка - реєстраційним номером транспортного засобу MAN, яким керував ОСОБА_1 на момент ДТП, було вказано НОМЕР_3 , замість правильного НОМЕР_2 . Відтак з цього моменту позивачу стало відомо, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за полісом обов`язкового страхування № 206958280;
- позивач не мав можливості звернутися раніше саме через допущену судом описку, яку було виявлено лише під час розгляду іншої справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі №910/13449/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 05.01.2026 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі №910/13449/25 залишив без руху, надав скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою суду від 19.01.2026 відкрито апеляційне провадження без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В. у відпустці.
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/13449/25 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Барсук М.А., судді Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.
Ухвалою суду від 31.03.2026 прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі №910/13449/25 до свого провадження; повідомлено сторін, що апеляційна скарга буде розглянута у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Частина 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлено.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

28.09.2021 року між позивачем (страховик) та ПП "Автотранском" (страхувальник) був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 3015/215/010518 (далі - Договір) щодо транспортного засобу "SINAN TANKER", реєстраційний номер НОМЕР_1 (причіп). 
Відповідно до Умов страхування за Договором до страхових випадків віднесено збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а строком дії Договору визначено: з 00:00 год. 29.09.2021 року до 24:00 год. 28.09.2022 року.
16.07.2022 року о 23:45 год. на 454 кілометрі автодороги Київ-Одеса на території АЗС "ОККО" відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом "Novatrail", реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який, рухаючись заднім ходом та не впевнившись у безпечності маневру, здійснив наїзд на припаркований застрахований позивачем транспортний засіб "SINAN TANKER", реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з чим, вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 18.08.2022 року в справі № 496/3080/22 водія автомобіля "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом "Novatrail", реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, внаслідок якого настала ДТП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Відповідно до полісу № 206958280 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільна правова відповідальність водія автомобіля "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у відповідача із встановленим розміром франшизи - 1 500,00 грн.
Враховуючи подання страхувальником заяви про виплату страхового відшкодування, а також беручи до уваги акт огляду транспортного засобу та виставлений СТО - Приватним підприємством "КВАДРІС-Н" рахунок від 03.04.2023 року № 74 на оплату відновлювального ремонту напівпричепа "SINAN TANKER", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в сумі 48 684,00 грн., страховим актом позивача № 116252-1 вищенаведену ДТП визнано страховим випадком та вирішено виплатити страхове відшкодування у розмірі 48 684,00 грн.
Платіжною інструкцією від 16.05.2023 року № 44976 позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 48 684,00 грн.
Листом від 25.04.2024 року № 116252/ІНС позивач звернувся до ОСОБА_1 із претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 48 684,00 грн. 
Однак, винуватець ДТП означену суму шкоди у добровільному порядку не відшкодував, у зв`язку з чим Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" звернулося до Баштанського районного суду Миколаївської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 завданої шкоди у порядку регресу.
Рішенням від 23.05.2025 року в справі № 488/5181/24 (провадження № 2/468/138/25) Баштанський районний суд Миколаївської області задовольнив вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" та стягнув з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта" на користь позивача 47 184,00 грн. відшкодування шкоди в порядку регресу, а також стягнув з ОСОБА_1 на користь позивача 1 500,00 грн. відшкодування шкоди в порядку регресу (що становить розмір франшизи за полісом № 206958280).
Разом із тим, постановою від 16.09.2025 року (провадження № 22-ц/812/1373/25) Миколаївський апеляційний суд рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 23.05.2025 року в частині задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта" скасував та закрив провадження у справі в цій частині позову з огляду на приписи пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства).
Зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що страхове відшкодування у розмірі 47 184,00 грн. у добровільному порядку страховиком (Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Оранта") відшкодовано не було, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до змісту глави 82 ЦК України законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" (тут і далі в редакції закону на момент виникнення спірних правовідносин) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Нормами ст. 979 Цивільного кодексу України (тут і далі в редакції закону на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
За змістом пункту 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" до обов`язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке частиною 16 статті 9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
Як вбачається з матеріалів справи, вина особи, яка керувала транспортним "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом "Novatrail", реєстраційний номер НОМЕР_4 , встановлена постановою Біляївського районного суду Одеської області від 18.08.2022 у справі № 496/3080/22.
Відповідно до ч. 6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, з урахуванням наявності полісу № 206958280, договірних зобов`язань між власником транспортного засобу " MAN", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом "Novatrail", реєстраційний номер НОМЕР_4 , та страховою компанією відповідача, обов`язок по відшкодуванню заподіяної шкоди майну потерпілої особи (позивачу) забезпеченим (застрахованим) транспортним засобом покладається на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна".
Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.
Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України, відповідно до яких до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.
Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.
Так, 21.05.2024 року Верховна Рада України прийняла Закон "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 3720-IX, який був введений в дію з 01.01.2025 року.
Разом із тим, відповідно до абзацу 6 частини 6 Прикінцевих та Перехідних положень цього Закону дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону.
А тому, оскільки настання спірного у даній справі страхового випадку відбулось у 2022 році, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про застосування до цих правовідносин приписів Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року № 1961-IV.
За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Враховуючи, зокрема, виставлений СТО - Приватним підприємством "КВАДРІС-Н" рахунок від 03.04.2023 року № 74 на оплату відновлювального ремонту напівпричепа "SINAN TANKER", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в сумі 48 684,00 грн., страховим актом позивача № 116252-1 спірну в даній справі ДТП визнано страховим випадком та вирішено виплатити страхове відшкодування у розмірі 48 684,00 грн. 
Разом із тим, за правилами пункту 35.1 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.
За положенням пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Відповідно до підпункту 37.1.4 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому, зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк є присічним і поновленню не підлягає.
Із аналізу норм спеціального Закону можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.
Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.
Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 року в справі № 465/4287/15.
Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 вказано, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.
Право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.
З матеріалів справи вбачається, що спірна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахованому позивачем транспортному засобу було завдано шкоди, відбулася 16.07.2022, тоді як із заявою про страхове відшкодування, шляхом подання позову безпосередньо до господарського суду міста Києва, позивач звернувся до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта" лише у жовтні 2025 року (зі спливом більше трьох років).
При цьому, колегією суддів враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17, в якій остання, дослідивши поняття «позовна давність» (строк захисту порушеного права особи) та «преклюзивні строки» (в даному випадку - строк подання заяви про страхове відшкодування до страховика тривалістю в 1 рік), встановила відмінність (нетотожність) цих понять (п.123), та, проаналізувавши ці поняття в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, дійшла висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності (п.135). 
Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 Цивільного кодексу України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 Цивільного кодексу України), Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 року в справі № 147/66/17 з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.
У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.
Обґрунтовуючи пропуск встановленого законом річного строку на звернення до відповідача із заявою про відшкодування спірної суми страхового відшкодування з незалежних від потерпілої особи (позивача) причин, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" посилалося на те, що воно подало до суду позов про стягнення з ОСОБА_1 (винуватця ДТП) відшкодування нанесеної ним страхувальнику шкоди в розмірі 48 684,00 грн.
Однак, під час розгляду судом даної справи (№ 488/5181/24) було з`ясовано, що у постанові Біляївського районного суду Одеської області від 18.08.2022 року в справі № 496/3080/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була допущена описка, а саме: реєстраційним номером транспортного засобу MAN, яким керував ОСОБА_1 на момент ДТП, було вказано НОМЕР_3 , замість правильного - НОМЕР_2 . 
Помилка у реєстраційному номері цього автомобіля у постанові суду від 18.08.2022 в справі № 496/3080/22, за твердженням позивача, фактично унеможливила ідентифікацію страхового випадку, що об`єктивно перешкоджало своєчасному поданню позивачем відповідної заяви до страховика.
Водночас такі твердження є необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять доказів на вчинення позивачем активних дій для отримання страхового відшкодування в порядку, передбаченому Законом.
Так, за умовами статті 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.
Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.
Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів вчинення Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Універсальна" (страховиком) належних та достатніх дій, направлених на розслідування події, що містить ознаки страхового випадку, у тому числі здійснення запитів щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування, зокрема, до Національної поліції, працівниками якої був складений протокол про адміністративне правопорушення від 17.07.2022 року серії ААБ № 016211.
Більше того, позивач ні у позовній заяві, ні у відповіді на відзив на позов не вказав конкретної дати, з якої останньому стало відомо про дійсні обставини страхового випадку та осіб, відповідальних за відшкодування завданої шкоди.
Слід також зазначити, що статтями 35.1, 35.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якими визначено форму, зміст заяви про виплату страхового відшкодування та перелік документів, які додаються до такої заяви, не встановлено вимоги разом із заявою про виплату страхового відшкодування подавати судове рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності винуватця ДТП, на описку в якому позивач посилався як на обставину, що фактично унеможливила ідентифікацію страхового випадку та об`єктивно перешкодила своєчасному поданню позивачем відповідної заяви до страховика винної особи.
Крім того, зі змісту адресованих позивачу та наявних у матеріалах справи пояснень водія пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_2 , датованих 17.07.2022 року, вбачається, що повідомлення страховика про ДТП відбулося засобами телефонного зв`язку ще 17.07.2022 року о 00:04 год., а винуватцем ДТП у вказаному повідомленні зазначено водія транспортного засобу MAN з реєстраційним номером НОМЕР_2 (тобто дійсним номером цього автомобіля, що давав позивачеві змогу ідентифікувати страховий випадок та осіб, відповідальних за шкоду, а також своєчасно подати відповідну заяву про відшкодування до відповідача).
При цьому, позивач лише у кінці 2024 році, тобто через 2 роки після спірного ДТП, звернувся із позовом ОСОБА_1 (винуватця ДТП) про відшкодування шкоди в порядку регресу.
А тому, враховуючи недоведеність пропуску позивачем встановленого пунктом 37.1.4 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строку через незалежні від нього (потерпілої особи) причини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі № 910/13449/25 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ :
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі № 910/13449/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 у справі № 910/13449/25 залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Матеріали справи №910/13449/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.А. Барсук 

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко