УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2026 року
м. Київ
справа № 483/925/23
провадження № 51-4782 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2024 року,
встановив:
У касаційній скарзіОСОБА_4 порушує питання про перегляд вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2024 року та просить скасувати його в частині запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Як вбачається з наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, з конфіскацією всього майна.
Термін відбуття покарання вказано рахувати з дня затримання, а саме 03 травня 2023 року.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до приписів ст. 532 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК ) вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження. 
Оскільки вирок місцевого суду не був предметом перегляду суду апеляційної інстанції, тому він не може бути оскаржений в суді касаційної інстанції.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Крім того, ухвала Херсонського апеляційного суду від 26 травня 2026 року, якою залишено без задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, не може бути оскаржена окремо в суді касаційної інстанції.
Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що зазначені вирок районного суду та ухвала апеляційного суду не можуть бути предметом перегляду суду касаційної інстанції відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 424 КПК, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись п. 1, п. 2, ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постановлене щодо нього судове рішення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5