СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18650/25
пр. № 2/759/1773/26
29 квітня 2026 року 
Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Петренко Н.О. 
за участю секретаря судових засідань Чумак В.А.. 
представника відповідача Мороз С.В.
третьої особи ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Держави в особі Головного управління Держгеокадастру, у Київській області, треті особи: Садівниче товариство «Десна-3», Уповноважений з прав дитини ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади, 
ВСТАНОВИВ :
І. Зміст позовних вимог.
Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що дії ГУ Держгеокадастру у Київській області щодо видання наказів про надання дозволу на розробку документації із землеустрою та її затвердження на користь ОСОБА_4 (земельна ділянка площею 0,0085 га, кадастровий номер 3221888800:38:123:0158) є незаконними. Позивач стверджує, що вказана ділянка перекриває доступ до власності неповнолітньої ОСОБА_2 , чим завдає їй майнової та моральної шкоди, яку він оцінює у 40 000 грн. Просить позов задовольнити
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 серпня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у цивільній справі
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києві від 26 листопада 2025 року закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд.
ІІІ. Позиції учасників судового провадження.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, разом з тим подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Посилався на відсутність належного причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заявленою шкодою, а також на те, що до участі у справі не залучено усіх осіб, права яких можуть бути порушені. Зазначив, що відповідач діяв у межах чинного законодавства, а факт завдання шкоди належними доказами не підтверджений. Просив у задоволенні позову відмовити.
Третя особа у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначила, що внаслідок дій Головного управління Держгеокадастру у Київській області було порушено права членів садового товариства, що, на її думку, спричинило шкоду позивачці. Просила суд врахувати наведені обставини та задовольнити позов. 
ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником наступних об`єктів нерухомого майна:
земельної ділянки площею 0.0144 га (кадастровий номер 3221888800:38:123:6006), право власності на яку зареєстровано 20.06.2019; підставою виникнення права власності зазначено рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03.04.2019 у справі № 363/3226/15-ц та витяг з Державного земельного кадастру від 13.06.2019;
земельної ділянки площею 0.0052 га (кадастровий номер 3221888800:38:123:6007), право власності на яку зареєстровано 20.06.2019; право власності виникло на підставі вищевказаного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03.04.2019 та витягу з Державного земельного кадастру від 13.06.2019;
садового будинку загальною площею 24.7 кв.м (літера «А» за планом, 1982 року побудови), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; право власності зареєстровано 03.10.2019 на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03.04.2019, технічного паспорта від 19.07.2019 та довідки СТ «Десна-3» від 01.10.2019;
1/2 частки земельної ділянки площею 0.04 га (кадастровий номер 3221888800:38:123:0157), розташованої у СТ «Десна-3» (с. Осещина Вишгородського району Київської області) з цільовим призначенням для колективного садівництва; право власності зареєстровано 24.05.2013 на підставі договору дарування від 24.05.2013, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А. за реєстровим № 1016.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, законний представник позивача ОСОБА_5 зазначає, що внаслідок видання Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області наказів щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою та її затвердження на користь третіх осіб, було заблоковано проїзд до власності неповнолітньої. Позивач стверджує, що вказані дії завдали майнової шкоди (витрати на правову допомогу в суміжних справах) та моральної шкоди через тривале обмеження прав дитини.
Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц (провадження № 61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінюючи аргументи позивача, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності вини Головного управління Держгеокадастру у Київській області у завданні шкоди позивачці.
Позивачем не надано доказів того, що відповідач при виданні наказів щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою третім особам діяв з порушенням норм матеріального права, що регулюють земельні відносини, або виходив за межі своїх повноважень. Сама по собі процедура формування земельних ділянок та реєстрація прав на них є адміністративною функцією державного органу, яка не передбачає автоматичного завдання шкоди власникам суміжних ділянок.

Крім того, судом встановлено, що фактичне обмеження доступу до майна (встановлення огорож, заміна замків на в`їзних воротах) є результатом дій приватних осіб, що свідчить про наявність тривалого міжособистісного конфлікту між сусідами, а не про протиправну діяльність державного органу.
Витрати на правничу допомогу та судовий збір за 10 років судових спорів не є майновою шкодою в розумінні деліктної відповідальності, а є процесуальними витратами, що вирішуються в порядку ст. 141 ЦПК України.
Твердження про моральну шкоду є декларативними та не підтверджені доказами глибини душевних страждань дитини через дії саме державного органу.
Оскільки позивачем не доведено вини відповідача та не встановлено безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між адміністративними актами Держгеокадастру та заявленою майновою і моральною шкодою, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими. За відсутності повного складу цивільного правопорушення зокрема вини та причинного зв`язку, правові підстави для стягнення відшкодування за рахунок держави відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 23, 1167 ЦК України, суд,
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_2 до Держави в особі Головного управління Держгеокадастру, у Київській області, треті особи: Садівниче товариство «Десна-3», Уповноважений з прав дитини ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя         Н.О. Петренко