ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

09 березня 2026 року	Справа №160/36439/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій та бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у не призначенні та невиплаті ОСОБА_1 , пенсії за віком з дати виникнення права на неї, а саме - з 08 вересня 2022 року, попри своєчасне подання первісної заяви про призначення пенсії та настання встановленого законом пенсійного віку;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити громадянці України - ОСОБА_1 , пенсію за віком на загальних умовах з 08 вересня 2022 року, тобто з дня, що настає за днем досягнення нею пенсійного віку, відповідно до частини першої статті 45 Закону України №1058-1V;
- зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , заборгованості з пенсії за віком за період з 08 вересня 2022 року по 07 січня 2025 року включно з урахуванням усіх підвищень, індексацій та інших складових, передбачених законодавством;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на ОСОБА_1 користь грошову компенсацію втрати нею частини доходів у зв`язку з порушенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області строків виплати пенсії за весь період прострочення, відповідно до вимог законодавства України, а також інфляційні втрати та три відсотки річних від суми заборгованості за весь період прострочення виплати пенсії, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання суб`єктом владних повноважень.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що пенсійним органом протиправно їй була призначена пенсія за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07.01.2025р. Позивач вказує, що має право на призначення пенсії з 08.09.2022р., що стало підставою для звернення до суду. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.01.2026 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду. Відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
26.01.2026р. від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що за заявою позивача від 07.01.2025 та наданого додатково рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.11.2024 по справі № 197/989/22, яким було встановлено факт належності позивачу трудової книжки від 28.02.1981 серії НОМЕР_1 ; двох архівних довідок від 18.08.2032 під однаковими номерами № 412/У-6-2/069.2, архівної довідки від 18.08.2022 № 413-У-6-2/069.2. виданих Комунальною установою “Широківський трудовий архів” ІІІироківської селищної ради, позивачу призначена пенсія за віком з 07.01.2025. За наданими документами та даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, загальний страховий стаж позивача склав 41 рік 04 місяці. Розмір пенсії Позивача з 07.01.2025 (з дати подання заяви) становив 3655,83 грн. Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на той факт, що позивач звернулася із заявою про призначення пенсії 07.01.2025 і пройшло більше ніж три місяці з дати досягнення особою пенсійного віку, відсутні правові підстави для призначення пенсії з 08.09.2022.
Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 13.09.2022р. ОСОБА_1 звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За результатом розгляду заяви від 13.09.2022р. Головним управлінням ПФУ в Донецькій області прийнято рішення від 19.09.2022р. за № 047150018892 про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
25.10.2022р. позивач знову звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За результатом розгляду заяви від 13.09.2022р. Головним управлінням ПФУ Львівській області прийнято рішення від 28.10.2022р. за № 047150018892 про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
05.12.2022р. позивач звернулась до Широківського районного суду Дніпропетровської області із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просила підтвердити належність правовстановлюючих документів.
Ухвалою Широківського районного суду від 31.07.2023р. в справі 197/989/22 провадження у справі закрито.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.11.2023р. в справі 197/989/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Горовенко Сергій Володимирович, - задоволено. Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2023 року скасовано та направлено заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів до Широківського районного суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.
Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.11.2024р. за № 197/989/22 заяву ОСОБА_1 , представник заявника Горовенко Сергій Володимирович, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задоволено. Встановити факт належності ОСОБА_1 - трудової книжки серії № НОМЕР_1 , дата заповнення 28 лютого 1981 року, де на титульній сторінці на російській мові зазначено, що її заповнено на ім`я « ОСОБА_2 », дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; двох архівних довідок від 18.08.2022 під однаковими номерами №412/У-6-2/069.2, виданих Комунальною установою «Широківський трудовий архів» Широківської селищної ради на ім`я ОСОБА_1 ; архівної довідки від 18.08.2022 №413-У-6-2/069.2, виданої Комунальною установою «Широківський трудовий архів» Широківської селищної ради на ім`я ОСОБА_1 .
Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.11.2024р. за № 197/989/22 набрало законної сили 24.12.2024р.
07.01.2025р. позивач звернулась до пенсійного органу із заявою з питання пенсійного забезпечення.
Листом від 31.01.2025р. за № 5775-705/У-01/8-0400/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача, що за результатами розгляду її заяви від 13.09.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІУ “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон № 1058), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 19.09.2022 № 047150018892 про відмову в призначені пенсії, через відсутність необхідного страхового стажу. За результатами розгляду заяви від 25.10.2022 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення від 28.10.2022 № 047150018892 про відмову в призначені пенсії, через відсутність необхідного страхового стажу. За заявою від 07.01.2025 та наданого додатково позивачем рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.11.2024 по справі № 197/989/22, яким було встановлено факт належності трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28.02.1981; двох архівних довідок від 18.08.2022 під однаковими номерами № 412/У-6-2/069.2, архівної довідки від 18.08.2022 № 413-У-6-2/069.2, виданих Комунальною установою “Широківський трудовий архів” Широківської селищної ради, призначена пенсія за віком з 07.01.2025.
29.01.2025р. позивач звернулась до пенсійного органу із заявою з питання пенсійного забезпечення.
Листом від 17.02.2025р. за № 8430-3885/У-01/8-0400/25 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача, що нею вперше було надано заяву про призначення пенсії за віком №1420 від 25.10.2022р. та було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії у зв`зку з не відповідністю по-батькові в трудовій книжці та не відповідністю прізвища в архівних довідках, що стало причиною відмови у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Згідно заяви від 07.01.2025р. зареєстрованої за №37 пенсію за віком призначено на підставі судового рішення, яке набрало законної сили 24.12.2024р. про факт належності трудової книжки та архівних довідок. Зазначена заява та нові документи надано пізніше ніж встановлено статтею 45 Закону №1058, тому пенсію призначено з дати подачі нової заяви та документів.
06.06.2025р. позивач знову звернулась до пенсійного органу із заявою, в якій просила провести належний перерахунок пенсії, яка призначена їй до виплати з 07.01.2025р., шляхом донарахування середньомісячного розміру останньої за весь період, починаючи з дати виникнення у неї права на отримання цієї пенсії за віком, а саме з 08.09.2022р. по 06.01.2025р.
Листом від 08.07.2025р. за № (не читається) Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача, що за даними Централізованої підсистеми “Звернення” в межах Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України, через сервісний центр Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 вперше було надано заяву про призначення пенсії за віком № 1420 від 25.10.2022, та було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з не відповідністю по-батькові в трудовій книжці та не відповідністю прізвища в архівних довідках, що стало причиною відмови у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Листом Головного управління Пенсійного фонду України від 30.10.2022 за № 0400-010216-8/110972 заявницю було повідомлено про прийняте рішення. Згідно заяви від 07.01.2025 зареєстрованої за № 37 пенсію за віком призначено на підставі судового рішення від 21.11.2024 № 197/989/22, яке набрало законної сили 24.12.2024, в якому зазначено про факт належності ОСОБА_1 трудової книжки та архівних довідок. На підставі вищезазначеного та враховуючи той факт, що повторна заява про призначення пенсії із додаванням нових документів надійшла пізніше встановлених термінів, пенсію призначено з дати звернення із новою заявою.
Позивач не погоджується з датою з якої їй призначено пенсію, вважає, що пенсія повинна бути призначена з 08.09.2022р. тобто з дати її первинного звернення до органів пенсійного фонду. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються, зокрема, пенсії за віком. Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 визначені умови призначення пенсії за віком.
Згідно з частиною 1 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному управлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Частина 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV передбачає, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Порядок подання та оформлення документів для призначення і перерахунку пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1). Відповідно до пункту 1.6. Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. За змістом пункту 1.7 Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону. Органи Пенсійного фонду наділені повноваженнями збирати необхідні для розгляду заяви особи (у тому числі щодо призначення пенсії) документи.
Аналіз положень вказаного Порядку дає підстави для висновку про те, що, встановивши, що до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, зобов`язаний письмово повідомити заявника про те, які документи необхідно подати додатково, та в заяві про призначення пенсії зробити відповідний запис. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 759/12575/15-а щодо аналогічних правовідносин.
Отже, у випадку виявленої відсутності необхідних документів для призначення особі пенсії, пенсійний орган має можливість вчинити дії, спрямовані на їх отримання від відповідних органів (осіб), або письмово повідомити заявника про необхідність подання додаткових документів.
Судом встановлено, що страховий стаж позивачки підтверджувався як записами в трудовій книжці, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і була подана до пенсійного органу разом в 2022 р. із первинною заявою про призначення пенсії, так і пізніше підтверджено рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.11.2024р. за № 197/989/22 про факт належності трудової книжки позивача саме їй.
Оскільки рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.11.2024р. за № 197/989/22 підтверджено факт належності трудової книжки позивача саме їй, належність такого документу до певної особи виникає з моменту створення такого документи, а саме з дати заведення такої трудової книжки на ОСОБА_1 , відтак на момент звернення позивач до пенсійного органу із первинними заявами про призначення пенсії від 19.09.2022р. та від 25.10.2022р., позивачу належала її трудова книжка, з чого випливає що в позивача був наявний страховий стаж для призначення пенсії за віком.
Крім того, право особи на отримання належних їй пенсійних виплат не може ставитись у залежність від наявності певних недоліків оформлення документів, за які особа не відповідає. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення визначених законом прав.
Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2019 по справі №209/2050/17 зазначає, що право особи на пенсію також не може залежати від встановлення усіх обставин, які мають значення для вирішення питання про призначення пенсії, і підлягає поновленню з моменту його виникнення, тобто з дня первинного звернення до пенсійного органу.
Отже, оскільки згідно з паспортними даними датою народження позивачки є ІНФОРМАЦІЯ_1 , а щодо призначення пенсії вона звернулась не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, днем, з якого має бути призначена пенсія за віком є 08.09.2022 року.
Крім того, суд зауважує, що державні органи не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.
У справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, ЄСПЛ встановив порушення прав заявника через неефективне функціонування правової системи. Основний результат - констатація порушення права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції) через невиконання остаточних судових рішень та надмірну тривалість провадження.
Відтак, слід визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у не призначенні та невиплаті ОСОБА_1 , пенсії за віком з дати виникнення права на неї, а саме - з 08 вересня 2022 року, попри своєчасне подання первісної заяви про призначення пенсії та настання встановленого законом пенсійного віку; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком на загальних умовах з 08 вересня 2022 року, тобто з дня, що настає за днем досягнення нею пенсійного віку, відповідно до частини першої статті 45 Закону України №1058-ІV; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , заборгованості з пенсії за віком за період з 08 вересня 2022 року по 07 січня 2025 року включно з урахуванням усіх підвищень, індексацій та інших складових, передбачених законодавством.
Щодо позовної вимоги про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію втрати нею частини доходів у зв`язку з порушенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області строків виплати пенсії за весь період прострочення, відповідно до вимог законодавства України, а також інфляційні втрати та три відсотки річних від суми заборгованості за весь період прострочення виплати пенсії, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання суб`єктом владних повноважень, суд зазначає про таке.
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення.
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Тобто, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів; 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини, так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).
З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України 21.02.2001 прийняв постанову №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
В силу приписів пункту 1 Порядку №159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (пункт 2 Порядку №159).
Детальний перелік грошових доходів, що підлягають компенсації, наведено у пункті 3 Порядку №159, яким встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).
Відтак, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.
Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
При цьому, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 - 3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми попередньо нараховані, але не виплачені.
Зі змісту статті 1 Закону №2050-ІІІ слідує, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події) як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
У пункті 4 Порядку №159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14.05.2020 у справі №816/379/16, від 30.09.2020 у справі №280/676/19, від 13.09.2021 у справі №639/3140/17, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19, від 29.04.2021 у справі №240/6583/20 та Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 16.04.2024 у справі 560/13904/23.
Суд зазначає, що у разі несвоєчасної виплати сум грошових доходів громадян, провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.
Суд встановив, що пенсійні виплати з 08.09.2022р. ще не були нараховані, а отже на момент розгляду справи відсутні підстави для зобов`язання відповідача про нарахуванням компенсації втрати частини доходів, оскільки така компенсація має бути виплачена разом із заборгованістю. Суд вважає вказану позовну вимогу передчасною.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, та з урахуванням того, що позивачем частково доведено правомірність пред`явленого позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує питання судових витрат.
На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій та бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у не призначенні та невиплаті ОСОБА_1 , пенсії за віком з дати виникнення права на неї, а саме - з 08 вересня 2022 року, попри своєчасне подання первісної заяви про призначення пенсії та настання встановленого законом пенсійного віку.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком на загальних умовах з 08 вересня 2022 року, тобто з дня, що настає за днем досягнення нею пенсійного віку, відповідно до частини першої статті 45 Закону України №1058-ІV.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , заборгованості з пенсії за віком за період з 08 вересня 2022 року по 07 січня 2025 року включно з урахуванням усіх підвищень, індексацій та інших складових, передбачених законодавством.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна