ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3538/26 Справа № 199/4558/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Макарова М.О.,
за участю секретаря судового засідання — Шаповалової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна страхова компанія “Оранта” та заяву Приватного акціонерного товариства “Юрія” про приєднання до апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна страхова компанія “Оранта”, на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 20 червня 2025 року, у складі судді Богун О.О., по справі № 199/4558/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна страхова компанія “Оранта”, Приватного акціонерного товариства “Юрія”, третя особа — ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, – 

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, пред`явленою до ПАТ “НСК “Оранта”, ПАТ “Юрія”, визначивши третьою особою ОСОБА_2 , на предмет стягнення з ПАТ “НСК “Оранта” недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 53 666,63 грн, пені у розмірі 9 316,49 за період з 10 червня 2024 року по 05 лютого 2025 року, інфляції за той же період у розмірі 5 242,03 грн та 3% річних за той же період у розмірі 1 060,57 грн, а також солідарно з відповідачів матеріальних збитків у розмірі 31 798,04 грн та судові витрати по справі пропорційно задоволеним вимогам, обґрунтовуючи це тим, що 24 квітня 2024 року в м. Дніпро по вул. Донецьке шосе, 110, сталася ДТП за участю автомобіля «Citroen C3» державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та АС-G 3302 AXS-1 державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що знаходився на момент ДТП у трудових відносинах з ПАТ “Юрія”.
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська № 199/3793/24 від 24 травня 2024 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост. 124 КУпАП.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ПАТ “Юрія”, як власника транспортного засобу «АС-G 3302 AXS-1», державний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» полісом ОСЦПВ №214461722, то позивач з метою компенсації спричинених внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди збитків, звернувся до відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 01 травня 2024 року та заявою про страхове відшкодування від 01 травня 2024 року (вх. №0490-06-31/1284 від 01.05.2024 року) разом з усіма визначеними законом документами.
За результатами розгляду поданої заяви на виплату страхового відшкодування ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 10 червня 2024 року здійснив на рахунок позивача виплату страхового відшкодування у розмірі 106 283,37 грн, не узгодивши такий розмір страхової виплати з позивачем та не оглядаючи пошкоджений транспортний засіб.
Реалізуючи свої права, передбачені ст.34 ЗУ “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” від 01 липня 2004 року №1961-ІV, та враховуючи порушення відповідачем ПАТ “НАСК “Оранта” вимог ст. 6,30,35,36 цього Закону, позивач звернувся до судового експерта автотоварознавця Дроздова Ю.В., за висновком якого від 24 травня 2024 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Citroen C3 р.н., державний номер НОМЕР_1 , складає 254 250,25 грн, ринкова вартість цього транспортного засобу в аварійному стані після ДТП складає 62 452,21 грн, вартість відновлювального ремонту КТЗ склала 36461,05 грн. Виходячи з вище перелічених значень, вартість відновного ремонту більше ринкової вартості автомобіля після ДТП, тому матеріальний збиток, заподіяний власникові КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля: 254 250,25 грн, оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно.
У червні 2024 року позивач продав автомобіль у пошкодженому стані за 62 452,21 грн та надіслав поштою відповідачеві ПАТ “НАСК “Оранта” висновок експерта №4405/24 від 24 травня 2024 року, що було отримано відповідачем 09 липня 2024 року, але відповідач здійснив виплату на підставі своїх розрахунків, виплативши 10 червня 2024 року на рахунок позивача 106 333,37 грн, що позивач вважає неповним виконання цим відповідачем своїх обов`язків.
Разом з цим, не погодившись з розміром виплати страхового відшкодування, позивач направив 28 червня 2024 року лист до страхової компанії з метою отримання інформації та документів щодо розрахунків розміру матеріального збитку та листом від 04 липня 2024 року відповідачем ПАТ “НАСК “Оранта” надано копію страхового акту, розрахунку страхового відшкодування, Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, висновку вартості придатних залишків від 04 червня 2024 року. 
Позивач вважає, що такий Звіт про оцінку та Висновок вартості придатних залишків не є належним доказом матеріальних збитків, оскільки не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, положенням Національного стандарту №1, нормам ЗУ “Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні, що встановлено оцінювачем ОСОБА_3 , як рецензентом цих документів страхової компанії. Тоді як висновок експерта ОСОБА_4 було складено у відповідності до чинного законодавства України та за особистим оглядом пошкодженого в ДТП автомобіля позивача. 
Позивач вважає, що відповідачеві ПАТ “НАСК “Оранта” належить доплатити різницю між встановлений дійсним розміром матеріальної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням в межах страхового ліміту 160 000 грн, при цьому солідарно належить відповідати за позовом обом відповідачам у розмірі збитків, які не охоплені страховим лімітом у 160 000 грн, враховуючи повний розмір матеріального збитку у 254 250,25 грн, як і розділити солідарно тягар відповідальності по усім судовим витратам позивача. Позивачем було направлено на адресу відповідачів досудову вимогу, однак прохання позивача у відшкодуванні збитків залишились без відповіді, тому позивач вважає, що його порушені майнові права порушені відповідачами та підлягають захисту по суду.
Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 20 червня 2025 року, з урахуванням ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2025 року про виправлення описки у заочному рішенні суду від 20 червня 2025 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «Оранта», ПАТ «Юрія», третя особа: ОСОБА_5 , про відшкодування шкоди, задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі: 53 666,63 грн - недоплачена частка страхового відшкодування; 9 316,49 грн - пеня за період з 10 червня 2024 року по 05 лютого 2025 року включно; 5 242,03 грн - інфляційні збитки за період з 10 червня 2024 року по 05 лютого 2025 року включно; 1 060,57 грн — 3% річних за період з 10 червня 2024 року по 05 лютого 2025 року, а загалом - 69 285,72 грн.
Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» та ПАТ «Юрія» солідарно на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 31 798,04 грн.
Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» та ПАТ «Юрія» на користь ОСОБА_1 солідарно суму сплаченого судового збору 968,96 грн (а.с.58-61,65,66 Том І). 
Рішення суду мотивовано доведеністю позивачем позовних вимог, пред`явлених до ПАТ “НАСК “Оранта” щодо недоплаченого страхового відшкодування в межах страхового ліміту позивачеві, а також доведеності правомірності нарахування штрафних санкцій за порушення страховою компанією вимог ЗУ “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” та ЗУ “Про страхування” щодо порушення строків, відсутності огляду пошкодженого транспортного засобу та прострочення страхових виплат, у відповідності до ст. 625 ЦК України. Разом з цим вважав доведеним і наявність солідарної відповідальності відповідачів у відшкодуванні матеріального збитку, завданому позивачеві, визначеному висновком експерта ОСОБА_4 , що не покрито розміром страховика, враховуючи понесені позивачем судові витрати на отримання висновку експертизи, оплату послуг рецензента на висновок та Звіт страхової компанії щодо визначення розміру матеріального збитку, та витрати на правову допомогу. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ПАТ “НАСК “Оранта” у січні 2026 року подало апеляційну скаргу, уточнивши її у лютому 2026 року, на заочне рішення від 20 червня 2025 (а.с.118-121, 158-163 Том І), просив заочне рішення скасувати та відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції не враховано факту фізичного знищення автомобіля, відсутності у позивача підстав для замовлення незалежної експертизи, у відповідності до ст. 34 Закону, адже страховиком було здійснено усі дії для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, що відображено як у Звіті №37590 оцінювача від 04 червня 2024 року, так і Висновку вартості придатних залишків №37590/1 від 04 червня 2024 року. Крім того, судом першої інстанції не враховано продаж позивачем пошкодженого автомобіля у стані після ДТП та невжиття заходів щодо з`ясування у відповідача питання розміру страхового відшкодування. На думку скаржника, ринкова вартість автомобіля позивача до ДТП є значно нижчою, ніж встановлено висновком експерта Дроздова Ю.В., а тому і інші суми, розраховані цим експертом є завищеними та не відповідають фактичним обставинам. Скаржник також наголошує на тому, що позивачем було відновлено залишки пошкодженого автомобіля та продано як автомобіль, що підтверджується сриншотами полісу страхування в іншій страховій компанії, тоді як автомобіль не підлягав відновлювальному ремонту та є фізично знищеним. 
Разом з цим скаржник відзначив, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди ОСОБА_2 була забезпечена страховим полісом №214461722 у ПАТ “НАСК “Оранта” та саме на нього покладається відповідальність у відшкодуванні матеріального битку позивачеві. Договорів добровільного страхування транспортних засобів у ПАТ “Юрія” з ПАТ “НАСК “Оранта” станом на дату ДТП не існувало. 
У березні 2026 року ПАТ “Юрія” подало заяву про приєднання до апеляційної скарги ПАТ “НАСК “Оранта” (а.с.229,230 Том І), де відповідач зазначив, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 , був застрахований у ПАТ “НАСК “Оранта” на момент ДТП у відповідності до договору добровільного страхування транспортних засобів Форма №83 серія УБ №16712111 від 12 травня 2023 року. Строк дії договору страхування автомобіля до 12 травня 2024 року. Натомість, цивільно-правова відповідальність водія ПАТ “Юрія” ОСОБА_2 була забезпечена страховим полісом ОСЦПВ №214461722 у ПАТ “НАСК “Оранта”.
Разом з цим відповідач ПАТ “Юрія” зазначив, що при розрахунку розміру страхового відшкодування старховиком бралися до уваги результати проведеного 08 травня 2024 року огляду пошкодженого автомобіля позивача, а також Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №1335/5/1159 від 24 липня 2009 року. У позивача, на думку цього відповідача, не було підстав для замовлення незалежної експертизи, адже страховиком було дотримано встановленої законодавством процедури як огляду автомобіля, так і розрахунку страхового відшкодування. Висновок експерта Дроздова Ю.В. не може бути належним доказом у даній справі через те, що він складений значно раніше, ніж Звіт страховика, а тому і визначення розміру страхового відшкодування страховиком здійснено належним чином.
ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, у березні 2026 року через свого представника — адвоката Негробова О.В. подав відзив на апеляційну скаргу ПАТ “НАСК “Оранта”, в якому зазначив, що документи, на підставі яких страховиком визначався розмір страхового відшкодування не є допустимим та належним доказом у справі, адже за замовленням позивача на Звіт оцінювача та Висновок вартості придатних залишків, складених страховиком, внесено рецензію, проведену оцінювачем ОСОБА_3 , який є кандидатом юридичних наук, входить до складу Експертної ради експертно-кваліфікаційної комісії СЕУ та Методичної ради СЕУ, що підтверджує його кваліфікаційний рівень оцінювача, судового експерта. Рецензентом був викладений перелік зауважень до змісту Звіту №37590 та надано висновок про те, що Звіт класифікується за ознакою аб. 5 п.67 Національного стандарту №1 “Загальні засади оцінки майна і майнових прав” як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, та є неякісним і (або) непрофесійним, і не може бути використаний. На думку позивача, усі доводи скаржника щодо огляду пошкодженого транспортного засобу, визначення розміру матеріального збитку, оцінки автомобіля у пошкодженому стані та інше спростовуються внесенням рецензії, що вважає неналежними та недопустимими доказами у справі, тоді як за висновками експерта ОСОБА_4 , наданими на замовлення позивачем незалежної експертизи, встановлено дійсна ринкова вартість автомобіля як до, так і після ДТП, а також вартість матеріальних збитків, яких зазнав позивач внаслідок ДТП, де винною особою є водій відповідача ПАТ “Юрія”, яким застрахований транспортний засіб, а цивільно правова відповідальність самого водія забезпечена полісом ПАТ “НАСК “Оранта”, і спору з приводу цього не виникало.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду скасувати в часині вимог щодо матеріальних збитків у розмірі 31 798,04 грн та розподілу судових витрат, ухвалити нове рішення в цій частині про часткове задоволення вимог позивача, з наступних підстав.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).
Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав висновок експерта Дроздова Ю.В., виготовленим за замовленням позивача, складеним у відповідності до вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, нормам діючого законодавства України, який є належним доказом у справі на підтвердження дійсного розміру матеріальної шкоди у 254 250 грн, а відповідальність відповідача ПАТ “НАСК “Оранта” доведеною у доплаті страхового відшкодування у розмірі 53 666,63 грн. Крім того, суд першої інстанції також вважав, за наявністю доведеного порушення відповідачем ПАТ “НАСК “Оранта” норм ЗУ “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” та ЗУ “Про страхування”, необхідність застосування штрафних санкцій у вигляді пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у повному обсязі, інфляційних втрат та 3% річних за порушення грошового зобов`язання. Разом з цим суд першої інстанції також вважав доведеним солідарну відповідальність відповідачів перед позивачем у відшкодуванні матеріального збитку у розмірі 31 798,04 грн, що не охоплена лімітом страхового зобов`язання, та солідарність у розподілі судового збору між відповідачами при розгляді позову.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції в частині солідарної відповідальності як ПАТ “НАСК “Оранта”, так і ПАТ “Юрія” перед позивачем у відшкодуванні матеріального збитку у розмірі 31 798,04 грн, що не охоплена лімітом страхового зобов`язання, та солідарності відповідачів несенні тягаря відшкодування позивачеві судового збору за подання позову з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено, 24 квітня 2024 року в м. Дніпро по вул. Донецьке шосе, 110, сталася ДТП за участю автомобіля «Citroen C3» державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та АС-G 3302 AXS-1 державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська № 199/3793/24 від 24 травня 2024 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
На момент ДТП транспортний засіб «АС-G 3302 AXS-1» державний номер НОМЕР_2 , був застрахований в ПАТ «НАСК«Оранта» полісом ОСЦПВ №214461722. Страхувальник — ПАТ “Юрія”.
Оскільки зазначений транспортний засіб, яким керував водій ПАТ “Юрія” - ОСОБА_2 , та якого визнано винним у скоєнні ДТП, був забезпечений полісом ОСЦПВ №214461722, то позивач з метою компенсації спричинених внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди збитків, звернувся до відповідача ПАТ «НАСК «Оранта», подавши 01 травня 2024 року повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування (вх. №0490-06-31/1284 від 01 травня 2024 року) разом з усіма визначеними законом документами.
За результатами розгляду поданої заяви на виплату страхового відшкодування ПАТ «НАСК «Оранта» 10 червня 2024 року здійснило на рахунок позивача виплату страхового відшкодування у розмірі 106 283,37 грн.
Згідно висновку судового експерта автотоварознавця Дроздова Ю.В. №4405/24 від 24 травня 2024 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Citroen C3 р.н. НОМЕР_1 складає 254 250,25 грн, а ринкова вартість транспортного засобу Citroen C3 р.н. НОМЕР_1 у аварійному стані після ДТП складає 62 452,21 грн. Судовий експерт у висновку зазначив, що «вартість відновного ремонту КТЗ склала 36 461,05 грн, а ринкова вартість КТЗ складає 254 250,25 грн. Виходячи з вище перелічених значень вартість відновного ремонту більше ринкової вартості, тому матеріальний збиток, заподіяний власникові КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля: 254 250,25 грн, оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно».
Суд першої інстанції, з`ясовуючи характер спірних правовідносин, вірно визначив наявність відповідальності відповідача ПАТ “НАСК “Оранта” перед позивачем у розмірі 53 666,63 грн, прийнявши належним доказом висновок судового експерта Дроздова № 4405/24 від 24 травня 2024 року, врахувавши ліміт страхового відшкодування у 160 000 грн, фактичну виплату страхового відшкодування у розмірі 106 333,37 грн 10 червня 2024 року.
Також суд першої інстанції вірно встановив відповідальність відповідача ПАТ “НАСК “Оранта”, в силу ст. 34-36 ЗУ “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, ст. 92 ЗУ “По страхування”, у сплаті пені за порушення строку та процедури з`ясування розміру матеріального збитку та розміру страхового відшкодування, що необхідно погоджувати з потерпілою у ДТП особою, тобто, позивачем. За наданим стороною позивача розрахунком пені за період з 10 червня 2024 року, тобто, дня виплати частини страхового відшкодування, по 05 лютого 2025 року включно суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про стягнення зазначених у позові сум штрафних санкцій, включаючи і положення ст. 625 ЦК України, з чим повністю погоджується і колегія суддів та що скаржником не спростовано.
Доводи скаржника щодо відсутності необхідності замовлення позивачем незалежної експертизи колегія суддів відкидає, як безпідставні, адже матеріалами справи доведено порушення відповідачем ПАТ “НАСК “Оранта” строку повідомлення потерпілу особу про прийняте рішення після отримання від позивача відповідного пакету документів про ДТП, як це передбачено ст. 36 Закону, як і порушено процедуру, передбачену ст. 34 цього Закону, щодо встановлення ознак страхового випадку, направлення свого уповноваженого представника чи страхового комісара, оцінювача для огляду пошкодженого транспортного засобу з подальшим повідомленням заявника та узгодження з ним розміру страхового відшкодування.
Крім цього колегія суддів не може прийняти доводи скаржника, як належні та допустимі, щодо правомірності визначення розміру матеріального збитку страховиком, адже, як встановлено колегією суддів, за результатами проведення рецензування Звіту №37590 від 04 червня 2024 року та Висновку вартості придатних залишків №37590/1 від 04 червня 2024 року, такі документи не відповідають вимогам Закону та Методиці з оцінки.
Колегія суддів відзначає, що, хоча таке рецензування і не має доказового значення, однак, має за мету його складання щодо оцінки якості, обґрунтованості та відповідності вимогам законодавства вже складеного висновку експертом чи оцінювачем. Враховуючи, що рецензентом - оцінювачем ОСОБА_3 , який є кандидатом юридичних наук, входить до складу Експертної ради експертно-кваліфікаційної комісії СЕУ та Методичної ради СЕУ, що підтверджує його кваліфікаційний рівень оцінювача, судового експерта, викладений перелік зауважень до змісту Звіту №37590 та висновку вартості придатних залишків, та надано висновок про те, що Звіт класифікується за ознакою аб. 5 п.67 Національного стандарту №1 “Загальні засади оцінки майна і майнових прав” як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, та є неякісним і (або) непрофесійним, і не може бути використаний, колегія суддів доходить висновку про недопустимість такого доказу у цій справі, що скаржником не спростовано.
Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. 
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).
Згідно зі ст.6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно до п.36.2 ст. 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.
Відповідно до п.34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Згідно п. 34.3 ст. 34 вказаного Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Пунктом 34.4 ст. 34 наведеного Закону передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.
Відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. 
Колегія суддів зазначає, що у позивача були всі підстави для замовлення незалежної експертизи, оскільки у відповідності до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком не було вчинено всі необхідні дії для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, що, в силу ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 92 ЗУ “Про страхування”, ст.612 ЦК України, є підставою для нарахування штрафних санкцій у вигляді пені.
Розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, сумніву у колегії суддів не викликає, а тому слід дійти висновку про правомірність стягнутих сум з цього відповідача на користь позивача судом першої інстанції.
Разом з цим належить відзначити, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про стягнення з відповідача ПАТ “НАСК “Оранта” на користь позивача різницю між повним розміром матеріального збитку за висновком експерта ОСОБА_4 , та фактично виплаченою сумою страхового відшкодування, що складає 53 666,63 грн, однак помилково вважав солідарним обов`язком обох відповідачів у відшкодуванні матеріального збитку у розмірі 31 798,04 грн (191 798,04 — 160 000), що виходить за межі відповідальності страхової компанії, оскільки не охоплюється межами страхового ліміту у розмірі 160 000 грн, враховуючи повний розмір матеріальних збитків у 254 250,25 грн за вирахуванням вартості автомобіля при його продажу у 62 452,21 грн, де загальний розмір відшкодування становить 191 798,04 грн. За таких обставин, в силу ст. 1194 ЦК України, зазначену суму належить стягнути з винної особи у ДТП, а, враховуючи, що ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ПАТ “Юрія”, то, в силу ст. 1172 ЦК України, належить зазначену суму матеріального збитку стягнути з відповідача ПАТ “Юрія” та відмовити у задоволенні вимоги позивача про солідарне стягнення такого розміру збитків.
Колегія суддів відзначає, що, приєднавшись до апеляційної скарги ПАТ “НАСК “Оранта”, скаржник ПАТ “Юрія” наведених вище фактичних обставин та своєї відповідальності перед позивачем не спростував жодним доказом.
Враховуючи вищенаведене та частково приймаючи доводи скаржників, викладені в апеляційній скарзі та заяві про приєднання до апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення розміру матеріальної шкоди, що не покрита страховиком, є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи, адже не вірно з`ясовано правову природу позову в цій частині, так і матеріальних та процесуальних норм діючого законодавства, які регулюють спірні правовідносини.
Разом з тим, належить наголосити, що належить врахувати усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. 
Доводи апеляційної скарги у вищенаведеній частині колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, враховуючи, що питання, які зазначені в апеляційній скарзі судом першої інстанції вирішені були не вірно. 
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права. 
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в в частині солідарного стягнення розміру матеріальної шкоди, що не покрита страховиком з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.
Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, зі скасуванням рішення суду першої інстанції в частині колегія суддів вважає за необхідне переглянути і стягнений судовий збір солідарно з обох відповідачів на користь позивача.
Враховуючи, що судовий збір стягується у відповідності до задоволених вимог, пред`явлених до відповідачів, до кожного окремо, то застосовувати солідарність в даному випадку не можна, оскільки кожен з відповідачів несе відповідальність за витрати позивача у цій справі окремо, враховуючи часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
За таких обставин належить стягнути, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача по 484,48 грн судового збору за подання позову. 
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, –
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна страхова компанія “Оранта” та заяву Приватного акціонерного товариства “Юрія” про приєднання до апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна страхова компанія “Оранта”  — задовольнити частково.
Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 20 червня 2025 року, виправлене ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 19 вересня 2025 року —  скасувати в частині вимог щодо матеріальних збитків у розмірі 31 798,04 грн і судових витрат у справі, та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна страхова компанія “Оранта”, Приватного акціонерного товариства “Юрія”, третя особа — ОСОБА_2 , про стягнення матеріальних збитків у розмірі 31 798,04 грн — задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства “Юрія”, ЄДРПОУ 00447853, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , матеріальну шкоду у розмірі 31 798,04 грн.
В частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 31 798,04 грн з Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна страхова компанія “Оранта” - відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна страхова компанія “Оранта”, ЄДРПОУ 00034186, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 484,48 грн.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства “Юрія”, ЄДРПОУ 00447853, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 484,48 грн.
В іншій частині заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 20 червня 2025 року, виправлене ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 19 вересня 2025 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “21” квітня 2026 року.
Повний текст постанови складено “01” травня 2026 року. 

Головуючий:          В.С. Городнича

Судді:          М.Ю. Петешенкова
М.О. Макаров