Справа № 146/342/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2026 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.
з участю секретаря судового засідання Баранецької О.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Томашпіль цивільну справу
ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 
третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Тульчинського нотаріального округу Іськова Н.М. 
вимоги позивача: про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
10 березня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог- приватний нотаріус Тульчинського нотаріального округу Іськова Н.М. в якому просить визначити додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов обґрунтовано наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла сестра позивача ОСОБА_3 .
Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається із 21/50 частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .
Позивач вказує, що є спадкоємцем за законом після смерті сестри, також спадкоємцем є ОСОБА_2 , яка на спадщину не претендує, про що написала відповідну заяву.
Позивач після смерті сестри звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки було пропущено шестимісячний термін подачі заяви.
Також позивач зазначила, що вона не могла вчасно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у зв`язку з похилим віком та загостренням хронічних хвороб.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою Томашпільського районного суду від 30 березня 2026 року відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 12 травня 2026 року.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак її представник адвокат Маліновська С.В. подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення.
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Тульчинського нотаріального округу Іськова Н.М. в судове засідання не з`явилася, хоча завчасно та належним чином повідомлялася про час дату та місце розгляду справи.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.
Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність доказів по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.
Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.11 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).
Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Комаргород Тульчинського району Вінницької області померла ОСОБА_3 .
До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. 
Спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в день смерті спадкодавця ОСОБА_3 .
В цей час діяв ЦК України (2003 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11 листопада 1971 року матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_5 , батьком – ОСОБА_6 актовий запис про народження №8.
Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 1 серпня 1976 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклали шлюб 1 серпня 1976 року, прізвища після укладення шлюбу ОСОБА_8 / ОСОБА_8 .
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00056895891, матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_10 , батьком ОСОБА_6 .
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00057006789, 17 листопада 1974 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_13 / ОСОБА_13 .
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 11 листопада 1971 року матір`ю ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є ОСОБА_5 , батьком – ОСОБА_6 актовий запис про народження №10
18 листопада 1979 року між ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу прізвища ОСОБА_16 / ОСОБА_16 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 .
Отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_3 . 
Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 32328028 від 5 грудня 2011 року, ОСОБА_3 є власником 21/50 частки житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . 
Також в матеріалах справи наявна заява відповідача ОСОБА_2 подана до Пеньківського старостинського округу Томашпільської селищної ради від 4 березня 2026 року, згідно якої ОСОБА_2 повідомляє, що спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не прийняла, на спадщину не претендує. 
Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно відповіді приватного нотаріуса Іськової Н.М. на заяву ОСОБА_1 від 05.03.2026 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. 
Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.
Згідно відповіді державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_3 . Тульчинською державною нотаріальною конторою не заводилась.
Висновки суду за результатом розгляду справи.
Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи.
Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, відповідачем визнано позовні вимоги ОСОБА_1 , визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що позивач спадщину фактично прийняв, обставини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини сторонами не оспорюються, суд вважає поновити ОСОБА_1 такий строк на прийняття спадщини, відтак позовна заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1331,20 грн (а.с.1), а тому враховуючи вимоги ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 665,60 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 220, 328, 396, 640, 657, 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст.. 1225, ч. 1, 2 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, статтями 12, 13, 76-89, 90, 95, 141-142, 163, 200, 206, 263, 265, 280, 293, 315, 354 ЦПК України суд 
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Тульчинського нотаріального округу Іськова Н.М. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити. 
ОСОБА_1 визначити на шість місяців з дня набрання рішенням законної сили строк для подання заяви про прийняття спадщини на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Повернути ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого нею за квитанцією до платіжної інструкції про переказ готівки № 15 від 10.03.2026 року судового збору, а саме в сумі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:
позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , паспорт НОМЕР_5 виданий 20.10.1995 року, Томашпільський РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 ;
відповідач:    ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий 2 серпня 1995 року народження Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області, адреса: АДРЕСА_3 ;
третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Тульчинського нотаріального округу Іськова Н.М., адреса: 24200, Вінницька область, Тульчинський район селище Томашпіль вул. Ігоря Гаврилюка, 3В.
Суддя:		  О. В.  Пилипчук