Справа № 302/467/26 
Провадження № 2/302/334/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Готри В. Ю., з участю секретаря судового засідання Царь О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Рішко Сергій Іванович, до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, Хустської районної державної (військової) адміністрації Закарпатської області про визнання права на земельні частки (паї) у порядку спадкування за законом і за заповітом,
у с т а н о в и в:
У квітні 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Рішко С. І., звернулася до суду з позовом до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання права на земельні частки (паї) у порядку спадкування за законом і за заповітом.
Позов обґрунтувала тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Нижній Студений Міжгірського району Закарпатської області в сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
12 листопада 1988 року виконкомом Нижньостуденівської сільської ради було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та нею як ОСОБА_5 , про що було зроблено відповідний актовий запис № 19, у результаті чого вона як дружина змінила своє прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».
Зазначала, що її батьки були членами колгоспу ім. Кірова с. Нижній Студений Міжгірського району Закарпатської, який згодом, відповідно до розпорядження Міжгірської РДА Закарпатської області від 25.02.1993 за № 74, був реорганізований у колективне сільськогосподарське підприємство «Бескид» /далі - КСП «Бескид»/.
На підставі розпорядження Міжгірської районної державної адміністрація Закарпатської області від 07.04.1997 № 197 за її батьком ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_3 було визнано право на земельні частки (паї) у землі, що перебувала у колективній власності КСП «Бескид», розміром по 0,71 в умовних кадастрових гектарах кожному без визначення меж цих часток в натурі (на місцевості) вартістю по 621,00 гривень. На підтвердження цього права ОСОБА_2 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 010038, зареєстрований 22.02.1999 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 630 (надалі – Сертифікат № 010038), а ОСОБА_3 – сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 010039, зареєстрований 23.02.1999 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 660 (надалі – Сертифікат № 010039), що підтверджується листами Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 24.02.2026 за № 29-7-0.31-1173/2-26 та від 20.03.2026 за № 29-7-0.31-1720/2-26. 
Її батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Нижній Студений Міжгірського району Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 від 27.02.2026. Згідно з довідкою старости сіл Нижній Студений та Верхній Студений Пилипецької сільради від 25.02.2026 № 225, померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 був постійним мешканцем АДРЕСА_1 . Разом із ним на день його смерті у цьому будинку проживали та були зареєстровані вона як його донька та дружина померлого, тобто її матір, ОСОБА_3 .
На випадок своєї смерті її батько ОСОБА_2 заповітів не складав, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру № 84399808 від 05.03.2026.
Після смерті її батька ОСОБА_2 відкрилася спадщина до його майна, зокрема на Сертифікат № 010038, який у рівних частках успадкували вона та її мати шляхом їхнього постійно проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
03 серпня 2010 року приватним нотаріусом Міжгірського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю. М. було посвідчено заповіт її матері ОСОБА_3 , який зареєстрований у реєстрі за № 1597, відповідно до якого вона все своє майно заповідала їй (позивачці). Її матір ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_2 від 01.05.2011.
Згідно з довідкою старости сіл Нижній Студений та Верхній Студений Пилипецької сільради від 25.02.2026 № 226, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 була постійною мешканкою АДРЕСА_1 . Разом із нею на день її смерті у будинку проживала та була зареєстрована лише вона як її донька. 
Як свідчить витяг зі Спадкового реєстру № 84819646 від 08.04.2026, заповіт ОСОБА_3 від 03.08.2010 № 1597 є чинним.
Отже, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона прийняла спадщину до майна померлої матері шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 
У лютому 2026 року вона віднайшла фінансові можливості для оформлення своїх прав на спадкове майно своїх померлих батьків. Однак на даний час вона втратила оригінали Сертифікату № 010038 та Сертифікату № 010039, про що в газеті «Верховина» було опубліковано відповідне оголошення про те, що загублений сертифікат на земельну частку (пай) серії ЗК № 010038, виданий на ім`я ОСОБА_2 уважати недійсним. 
З метою відновлення оригіналів сертифікатів на земельну частку (пай) померлих батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вона зверталася до Пилипецької сільради та Хустської РДА Закарпатської області. Однак їй було роз`яснено, що згідно з вимогами діючого законодавства виготовлення дублікату сертифікату на земельну частку (пай) на померлу особу не передбачено, а тому їй було рекомендовано звернутися із відповідним позов до суду. 
27 лютого 2026 року вона звернулася до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Чіжмаря С. І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , на підставі якої було зареєстровано спадкову справу № 35/2026 (номер у Спадковому реєстрі 75281503). Як було встановлено нотаріусом, вона разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 у рівних частках прийняли спадщину за майном померлого ОСОБА_2 як спадкоємці першої черги за законом шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову у від прийняття спадщини в установлений законом строк не звертався, рішення суду щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлого ОСОБА_2 до приватного нотаріуса не надходили. 
Також 27 лютого 2026 року вона звернулася до приватного нотаріуса Чіжмаря С. І. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на Сертифікат № 010038. Однак листом від 27.02.2026 № 114/02-14 приватний нотаріус Чіжмарь С. І., на підставі п. 4.15 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 № 296/5, відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , а саме на земельну частку (пай) площею 0,71 умовних кадастрових гектара. Причиною відмови стала відсутність оригіналу документа, що підтверджує право на земельну частку (пай), а саме Сертифіката № 010038, який згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних сертифікатів (паїв)» є основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).
9 березня 2026 року вона звернулася до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Чіжмаря С. І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , на підставі якої було зареєстровано спадкову справу № 41/2026 (номер у Спадковому реєстрі 75319305). Як було встановлено нотаріусом, вона прийняла спадщину за майном померлої ОСОБА_3 як спадкоємець за заповітом шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову у від прийняття спадщини в установлений законом строк не звертався, рішення суду щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлої ОСОБА_3 до приватного нотаріуса не надходили. 
24 березня 2026 року вона також звернулася до приватного нотаріуса Чіжмаря С. І. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Сертифікат № 010039. Однак листом від 24.03.2026 № 167/01-16 приватний нотаріус Чіжмарь С. І., на підставі п. 4.15 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 року №296/5, відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , а саме на земельну частку (пай) площею 0,71 умовних кадастрових гектара. Причиною відмови стала відсутність оригіналу документа, що підтверджує право на земельну частку (пай), а саме Сертифіката №010039, який згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних сертифікатів (паїв)» є основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). 
Указані вище обставини і стали підставою для її звернення до суду з цим позовом. 
Посилаючись на наведені вище обставини просила суд визнати за нею право на земельні частки (паї) у майні колективного сільськогосподарського підприємства «Бескид» села Нижній Студений Міжгірського (теперішнього Хустського) району Закарпатської області: 1) площею 0,71 в умовних кадастрових гектарах згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 010038, виданого на підставі розпорядження Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області від 07.04.1997 № 197, зареєстрованого 22.02.1999 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 630, в порядку спадкування за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та за заповітом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 2) площею 0,71 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 010039, виданого на підставі розпорядження Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області від 07.04.1997 № 197, зареєстрованого 23.02.1999 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 660, в порядку спадкування за заповітом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 09.04.2026 відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.04.2026 за клопотанням позивача залучено до участі в цій справі в якості співвідповідача Хустську районну державну (військову) адміністрацію Закарпатської області. 
Своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідачіне скористалися.
Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30.04.2026 закрито підготовче провадження у цій справі та призначено її до розгляду по суті. 

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник-адвокат Рішко С. І. не з`явилися повторно, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте останнім подано до суду 29.04.2026 заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити (а.с.69,70). 
Представники відповідачів Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області та Хустської районної державної (військової) адміністрації Закарпатської області також повторно у судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялася належним чином про дату, час і місце розгляду справи (а.с.48,57,58,77,79). Водночас представником відповідача Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області подано до суду заяву від 29.04.2026, в якій ця сільська рада позов ОСОБА_1 визнає повністю та просить розглянути справу за відсутності її представника (а.с.66-68). 
З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності сторін за наявними матеріалами, які є достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини у справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для справи, суд зазначає таке. 
Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 (позивачки) серії НОМЕР_3 від 12.08.1971, то її батьком був ОСОБА_2 , а матір`ю – ОСОБА_3 (а.с.16).
Як убачається зі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 12.11.1988, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (позивачка) був зареєстрований шлюб, унаслідок чого дружина змінила своє дошлюбне прізвище з « ОСОБА_6 » на прізвище « ОСОБА_7 » (а.с.17).
ОСОБА_2 /батько позивачки/ помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить свідоцтво про його смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис про смерть № 22 (а.с.18).
Із довідки, виданою старостою сіл Н. Студений та В. Студений Пилипецької сільської ради від 25.02.2026 за № 225, вбачається, що ОСОБА_2 , 1932 р. н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , був постійним мешканцем будинку АДРЕСА_1 і на момент його смерті разом із ним у цьому будинку проживали та були зареєстровані: його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19).
Згідно з витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 84399808, виданим 05.03.2026 приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Чіжмарем С. І., то у Спадковому реєстрі інформація щодо наявності заповіту/спадкового договору, складеного ОСОБА_2 , є відсутня (а.с.20).
Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстру від 27.02.2026 за № 84331320, виданої приватним нотаріусом Чіжмарем С. І., зареєстровано спадкову справу щодо спадкодавця ОСОБА_2 за № 75281503 (а.с.21).
Як видно з довідки цього ж приватного нотаріуса Чіжмаря С. І. від 27.02.2026, спадкоємцями померлого ОСОБА_2 є його дочка ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_3  (а.с.22).
Листом приватного нотаріуса Чіжмаря С. І. від 27.02.2026 повідомлено ОСОБА_1 про те, що у зв`язку з відсутністю оригіналу Сертифікату № 010038 через його втрату, видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) площею 0,71 умовних кадастрових гектара є неможливим (а.с.23).
ОСОБА_3 /мати позивачки/ померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить свідоцтво про її смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис про смерть № 34 (а.с.24).
Із довідки, виданою старостою сіл Н. Студений та В. Студений Пилипецької сільської ради від 25.02.2026 за № 226, вбачається, що ОСОБА_3 , 1932 р. н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , була постійною мешканкою будинку АДРЕСА_1 і на момент її смерті разом із нею у цьому будинку проживала та була зареєстрована її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25).
Відповідно до нотаріально посвідченого заповіту від 03.08.2010, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла все своє майно своїй дочці ОСОБА_1 (а.с.26). 
Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстру від 03.08.2010 за № 24374056, виданим приватним нотаріусом Дунаєвим Ю. М., зареєстровано вказаний вище заповіт ОСОБА_3 (а.с.27).
Як убачається з витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 84819646, виданим 08.04.2026 приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Чіжмарем С. І., то у Спадковому реєстрі інформація наявна інформація щодо чинності заповіту від 03.08.2010, складеного ОСОБА_3 (а.с.28,30).
Як слідує з довідки приватного нотаріуса Чіжмаря С. І. від 24.03.2026, єдиною спадкоємицею померлої ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_1  (а.с.33).
Листом приватного нотаріуса Чіжмаря С. І. від 24.03.2026 повідомлено ОСОБА_1 про те, що у зв`язку з відсутністю оригіналу Сертифікату № 010039 через його втрату, видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) площею 0,71 умовних кадастрових гектара є неможливим (а.с.34).
Відповідно до розпорядження Міжгірської РДА № 74 від 25.02.1993 колгосп ім. Кірова реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Бескид» (а.с.35).
Відповідно до листа Хустської районної військової адміністрації Закарпатської області від 22.01.2025 за № 01-27/150 адресованого представнику ОСОБА_1 – адвокату Рішку С. І., то у зв`язку з відсутністю бланків сертифікатів на право на земельну частку (пай) адміністрація не може видати новий бланк сертифіката взамін утрачених сертифікатів на право на земельну частку (пай), а тому рекомендувала заявнику звернутися до суду з позовом про визнання права на земельну частку /пай/ (а.с.36).
Із листа Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області за № 29-7-0.31-1173/2-26 від 24.02.2026 вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 010038 по КСП «Бескид» с. Нижній Студений Міжгірського району був виданий ОСОБА_2 , на підставі розпорядження Міжгірської РДА № 197 від 07.04.1997, зареєстрованого в Книзі № 2 реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 22.02.1999 за № 630, розмір земельної частки (пай) складає 0,71 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 621,00 грн на дату видачі цього сертифікату (а.с.37).
Із відповіді Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області за № 29-7-0.31-1720/2-26 від 20.03.2026 видно, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 010039 по КСП «Бескид» с. Нижній Студений Міжгірського району був виданий ОСОБА_3 , на підставі розпорядження Міжгірської РДА № 197 від 07.04.1997, зареєстрованого в Книзі № 2 реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 23.02.1999 за № 660, розмір земельної частки (пай) складає 0,71 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 621,00 грн на дату видачі цього сертифікату (а.с.38).
Як убачається з газети «Верховина» за № 8 (11201) від 19.03.2026, то у ній опубліковано оголошення про те, що утрачено оригінал сертифікату на земельну частку (пай), серії 3К № 010038, виданого на ім`я ОСОБА_2 , який водночас слід уважати недійсним (а.с.39,40).
Як видно з газети «Верховина» за № 11 (11204) від 16.04.2026, то у ній опубліковано оголошення про те, що утрачено оригінал сертифікату на земельну частку (пай), серії 3К № 010039, виданого на ім`я ОСОБА_3 , який водночас слід уважати недійсним (а.с.62,63).
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Положеннями ст. 1217 ЦК Україна передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до приписів ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).
Частиною першою ст. 1221 ЦК України регламентовано, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Як кореспондує ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частини 1, 5 ст. 1268 ЦК України).
Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Положеннями ч. 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відповідно до підпунктів 4.14, 4.16, 4.17, 4.18, 4.21 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відмова нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини та його право в такому випадку підлягає судовому захисту.
Так, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини і виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) (пункти «г», «ґ» ч. 1 ст. 81 ЗК України).
Відповідно до пункту 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.
Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Як кореспондують частини перші ст. 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи
Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).
Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey, заява № 21986/93, п. 100, ECHR 2000-VII).
Отже, суд доходить висновку, що позивачка довела поза розумним сумнівом належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку між собою достатніми доказами свої вимоги, оскільки матеріалами справи підтверджено, що на ім`я її батьків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було оформлено в установленому законом порядку сертифікати № 010038, № 010039, оригінали яких утрачено, а отримати дублікати цих сертифікатів не є можливим. 
З огляду на те, що позивачка не має іншого способу захисту своїх порушених спадкових прав, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення повністю.
Керуючись статтями 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Рішко Сергій Іванович, до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, Хустської районної державної (військової) адміністрації Закарпатської області про визнання права на земельні частки (паї) у порядку спадкування за законом і за заповітом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право на земельні частки (паї) у майні колективного сільськогосподарського підприємства «Бескид» села Нижній Студений Міжгірського (теперішнього Хустського) району Закарпатської області: 1) площею 0,71 в умовних кадастрових гектарах згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 010038, виданого на підставі розпорядження Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області від 07.04.1997 № 197, зареєстрованого 22.02.1999 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 630, в порядку спадкування за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та за заповітом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 2) площею 0,71 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 010039, виданого на підставі розпорядження Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області від 07.04.1997 № 197, зареєстрованого 23.02.1999 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 660, в порядку спадкування за заповітом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 273 ЦПК України. 
Повне судове рішення складено і підписано 20.05.2026.

Учасники справи:
Позивачка ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;
Відповідач-1 Хустська районна державна адміністрація Закарпатської області, місцезнаходження вул. Карпатської Січі, 21 м. Хуст, Хустського району Закарпатської області, код ЄДРПОУ 04053861;
Відповідач-2 Пилипецька сільська рада Хустського району Закарпатської області, місцезнаходження с. Пилипець, 75 Хустського району Закарпатської області, код ЄДРПОУ 04350843. 

Суддя В. Ю. Готра