Справа № 367/4673/26
Провадження №2-о/367/229/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

01 травня 2026 року        місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді Білогруд О.О.,
за участю секретаря судового засідання Гончаренко Н.В,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,
установив:
ОСОБА_1 звернулася до Ірпінського міського суду Київської області із заявою, у якій просила встановити факт смерті її батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: селоТелешівка, Прохорівського району, Бєлгородської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України у місті Алчевську Луганської області.
Ухвалою судді від 13.04.2026 відкрито провадження у справі, залучено в якості заінтересованої особи Ірпінський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), витребувано у Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України додаткові відомості, а саме: інформацію чи здійснювалася державна реєстрація смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця села Телешівка, Прохорівського району, Бєлгородської області, призначено судове засідання на 28.04.2026. 
У судове засідання 28.04.2026 учасники не з`явилися, заявниця подала заяву про розгляд справи без її участі, розгляд відкладено на 01.05.2026 у зв`язку з не надходженням відповіді з органу державної реєстрації актів цивільного стану.
30.04.2026 від представника Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану надійшло повідомлення у якого просять справу слухати за їх відсутності, а також повідомили, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть стосовно ОСОБА_2 не виявлено.
Враховуючи, що частиною другою статті 317 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено невідкладний розгляд справ вказаної категорії, наявність заяв від учасників щодо розгляду справи без їхньої участі, суд вважає можливим провести розгляд заяви без участі заявниці та представника заінтересованої особи за наявними у справі документами.
Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За частиною четвертою статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України).
Дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено такі обставини.
Заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) є дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 27.02.1974, копією паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , копією паспорта ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 , копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 . До заяви додано копію картки платника податків ОСОБА_2 про його РНОКПП НОМЕР_6 .
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 13.01.2026, виданого окупаційною владою на тимчасово окупованій території України, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 13.01.2026 складено актовий запис № 170269940000100042009.
Тобто документ, що підтверджує факт смерті ОСОБА_2 виданий органами влади, що розміщені на непідконтрольній Україні території.
Також заявницею долучено фото з місця поховання.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 
Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Підставою звернення заявниці до суду є неможливість реєстрації факту смерті її чоловіка.
В силу положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Частинами першою та другою статті 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до будь-якого суду за межами такої території України.
Відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.
Зі змісту частин другої та третьої статті 9 вказаного Закону убачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Статтею 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, – не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України.
Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статті 17, частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Суд, під час вирішення справ про встановлення фактів народження або смерті має враховувати також висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.
Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має повно і всебічно з`ясувати обставини справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у їх сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.
На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення такого факту, беручи до уваги те, що заявник не може у інший спосіб здійснити реєстрацію смерті батька, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасово окупованій території України, що надасть їй можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України.
Рішення в частині встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України підлягає негайному виконанню на підставі частини четвертої статті 317 ЦПК України.
Керуючись статтями 259, 263-265,293-294, 315-317, 319, 430 ЦПК України, –
ухвалив:
заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України – задовольнити.
Встановити факт смерті  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: с.Телешівка, Прохорівського району, Бєлгородської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_6 , який помер на тимчасово окупованій території України ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце смерті – Україна, Луганська область, Алчевський район, місто Алчевськ.
Рішення суду підлягає негайному виконанню.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення складено та підписано 01.05.2026.

Відомості про учасників справи:
ЗАЯВНИК: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , фактичне місце проживання згідно із заявою: АДРЕСА_1 .

ЗАІНТЕРЕСОВАНА ОСОБА: Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ідентифікаційний код 26146215, місцезнаходження: 08205, Бучанський район, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Шевченка, будинок 5.

Суддя         О.О. Білогруд