Єдиний унікальний номер 317/282/26
Номер провадження 2/317/534/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Громової І.Б.,
при секретарі судового засідання Шевченко В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року до Запорізького районного суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 26.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Свої вимоги позивач мотивує тим, 21 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №P24.00406.004681161.
07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги, в тому числі і за кредитним договором №P24.00406.004681161 від 21.12.2018, перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Відповідно до Реєстру боржників №4 до договору факторингу №07072023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №P24.00406.004681161 від 21.12.2018 у розмірі 248 668, 42 грн., з яких: 100 000 грн. – заборгованість за основним боргом; 148 668, 42 грн. – заборгованість за відсотками, 0, 00 грн. – заборгованість за комісіями. 
Відповідач взяті на себе зобов`язання по вказаному договору не виконував належним чином, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 248 668, 42 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Крім того, просить про покладення на відповідача судового збору, попередньо оплаченого позивачем.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. У позові просив розглядати справу за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання до суду не з`явився без поважних причин, відзив на позов не подав, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд.
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ», набувши статусу нового кредитора за договором №P24.00406.004681161 від 21.12.2018, отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 про погашення наявної у нього заборгованості за вказаним договором.
21 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №P24.00406.004681161, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 100 000 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами) та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору.
Відповідно до п. 1.2 вказаного договору – банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 60 місяців.
П. 1.3 вказує що за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 1,99 % річних від залишкової суми кредиту. В реквізитах договору містися підпис позичальника, його анкетні данні. Вказане підтверджується копією кредитного договору №P24.00406.004681161 від 21.12.2018, яка міститься в матеріалах справи.
Крім того, у матеріалах справи наявні копія додатку до паспорту споживчого кредиту, графік щомісячних платежів за кредитним договором. 
Проте, із матеріалів справи встановлено, що позивачем додано до матеріалів справи лише ордер розпорядження № 1 про видачу кредиту ОСОБА_1 на суму 82 987, 55 грн.
Матеріали справи не містять доказів передачі, перерахування відповідачеві кредитних коштів у сумі 100 000 грн., яка зазначена у кредитному договорі № P24.00406.004681161 від 21.12.2018, та яку позивач просить стягнути з відповідача.
У п. 1.7 кредитного договору № P24.00406.004681161 від 21.12.2018 зазначено, що банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні в рамках пакету послуг 2620_Стартовий _ПР, що обслуговується на умовах договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. 
У п.3 паспорту споживчого кредиту, зазначається, що кредит надається безготівковим способом (зарахуванням кредитних коштів на поточний рахунок споживача, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів). 
Проте, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту видачі первісними кредиторами відповідачу грошових коштів в порядку виконання кредитного договору.
Зокрема, у матеріалах справи наявні лише розрахунки первісного кредитора, однак розрахунки не є доказами, які можуть підтвердити реальність видачі грошових коштів особі. У матеріалах справи відсутні будь-які виписки за картковими чи банківськими рахунками відповідача, які б могли підтвердити факт зарахування коштів на його рахунок, а також використання вказаних кредитних коштів відповідачем.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 553, 554, 610, 612, 625, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ: 35625014, адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, адреса для листування: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, поверх 4) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за договором позики – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Б. Громова