Справа № 464/311/26
пр.№ 2/464/1179/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 року          м.Львів
Сихівський районний суд м.Львова
у складі судді Шашуріної Г.О.,
секретар судового засідання Федак Б.В.,
за участю сторін:
позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу № 464/311/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини,

у с т а н о в и в:

Адвокат Оліярник Г.І., від імені та в інтересах позивача, через підсистему «Електронний суд», звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з позовною заявою, в якій просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком (позивачем).
Відповідно до протоколу передачі раніше визначеному складу суду таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.
Ухвалою судді від 16 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради як орган опіки та піклування. Зобов`язано третю особу Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради як орган опіки та піклування подати письмовий висновок щодо розв`язання спору.
Ухвалою суду від 01 червня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач позов підтримав, просить такий задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні позов заперечила.
Представник третьої особи Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як орган опіки та піклування у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення такого.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ?вною 18 березня 2014 року було зареєстровано шлюб, про що 18 березня 2014 року складено відповіднии? актовии? запис № 123 Франківським відділом державноі? реєстраціі? актів цивільного стану реєстраціи?ноі? служби Львівського міського управління юстиціі?, Свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_1 . 
Шлюб розірвано 21 квітня 2026 року згідно рішення Сихівського районного суду м.Львова по справі № 464/187/26.
У шлюбі народилась спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 07.08.2014 року складено відповіднии? актовии? запис № 372 Сихівським відділом державноі? реєстраціі? актів цивільного стану реєстраціи?ноі? служби Львівського міського управління юстиціі?, Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 .  
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).
Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (частина друга статті 162 СК України).
Тобто, в частині другій статті 162 СК України вказані ті юридичні факти, які є підставами для відмови органом опіки та піклування або судом у переданні дитини для проживання
При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина четверта та п`ята статті 19 СК України).
Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зазначено, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 487/2001/19-ц (провадження № 61-12667св20) зазначено: «закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються. Разом з цим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не відповідає та не захищає права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією. Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що: «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Судом встановлено, що Працівниками відділу "Служба у справах дітей" Сихівського району управління "Служба у справах дітей" департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та Сихівського відділення соціальної роботи Філії соціальної роботи та психологічної підтримки комунальної установи змішаного типу "Львівський міський центр соціальних послуг та реабілітації "Джерело" (далі - КУЗТ "ЛМЦСПР "Джерело") складено акти обстеження умов проживання та акти оцінки потреб батьків.
Згідно з актом обстеження умов проживання матері з дитиною від 11.05.2026 р за адресою: АДРЕСА_1 , умови проживання задовільні, чисто, прибрано, наявні меблі та побутова техніка, є продукти харчування, дівчинка забезпечена одягом, взуттям, шкільним приладдям. Для дитини виділена окрема кімната, де є розкладний диван, письмовий стіл, шафа для одягу. Зі слів матері, жодних перешкод батькові у спілкуванні з дочкою не чинить, але оскільки дитина завжди проживала разом з нею, заперечує щодо її проживання з батьком.
Відповідно до акта обстеження умов проживання батька дитини від 12.05.2026 р за адресою: АДРЕСА_2 , умови проживання задовільні: чисто, прибрано, наявні меблі та побутова техніка, продукти харчування. У кімнаті, де проживає дитина, коли гостює в тата, є меблева стінка, двоярусне ліжко, диван, телевізор. Зі слів п. Дмитра, з дочкою регулярно спілкується, вона часто гостює в нього, залишаючись на ночівлю, проте хоче, щоб ОСОБА_3 проживала разом з ним.
У листі КУЗТ "ЛМЦСПР "Джерело" N? 4-260315-5889 від 15.05.2026 р. зазначено, що на час візиту фахівці не виявили жодних перешкод, які підтверджували б неможливість матері та батька виконувати свої батьківські обов`язки стосовно дитини, стан помешкання в обох - задовільний, дитина забезпечена усім необхідним для повноцінного розвитку. Згідно з актами оцінки потреб сім`ї батьків, складні життєві обставини відсутні.
За положеннями ч.ч.4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
За висновками органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 28 травня 2026 року, враховуючи представлені документи, витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 20.05.2026 N? 9, пояснення батьків, вік дитини та її чітку і впевнену позицію ( ОСОБА_3 зазначила, що чинний формат проживання та спілкування її повністю влаштовує, вона не бачить потреби та висловлює небажання нормативно закріплювати своє місце проживання з одним із батьків, так як почувається комфортно в обох родинах), оскільки у ході розгляду питання встановлено, що дитина перебуває в гармонійних, емоційно теплих та довірливих відносинах з обома батьками, проживає з матір`ю, проте систематично та безперешкодно проводить час, зокрема часто залишається на ночівлю у батька, матір дитини не чинить жодних перешкод у спілкуванні батька з дочкою, що свідчить про високий рівень батьківської відповідальності та сформовану культуру виховання з боку обох сторін, керуючись ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 19, 160, 161, 171 Сімейного кодексу України, ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства", Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації вважає за недоцільне визначення місця проживання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з одним із батьків, так як діючий порядок проживання та спілкування забезпечує найкращі інтереси дитини, а встановлення формальних обмежень може порушити психоемоційний стан дитини та вже сформовані комфортні умови для розвитку.
Більше того, в судовому засіданні ОСОБА_3 зазначила, що теперішній формат проживання та спілкування її повністю влаштовує, вона не бачить потреби та висловлює небажання нормативно закріплювати своє місце проживання з одним із батьків, так як почувається комфортно в обох родинах
Отже, встановивши дійсні обставини справи та проаналізувавши докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. ЗУ «Про судовий збір», то у порядку ст.141 ЦПК України судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 82, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні позову.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили у порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ,
відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .
третя особа Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, код ЄДРПОУ 25258931, м. Львів, пр. Червоної Калини, 66
Повне рішення суду проголошено 07 липня 2026 року.

Суддя Галина ШАШУРІНА