Справа № 748/1028/26 	Головуючий у 1 інстанції Кухта В. О. 	
Провадження № 33/4823/491/26 	  	
Категорія - ч. 2 ст. 172 - 15 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 року 	місто Чернігів	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду Гусач О.М., 
за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого по АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 - 15 КУпАП та накладено на нього стягнення в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.
Як установив місцевий суд, солдат ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді стрілець-санітар третього відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , в умовах особливого періоду, будучи військовою службовою особою, представником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, уповноваженим вручати повістки, маючи відповідний дозвіл на перевірку військово-облікового документа у резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації, 18.01.2026 у період часу з близько 10 год. 30 хв. по 16 год. цього дня, під час здійснення заходів оповіщення на блокпосту, що розташований у с. Киїнка Чернігівського району та області, не зафіксував процес перевірки військово-облікових документів та здійснення заходів оповіщення, оскільки відеозаписи за даний період відсутні, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
В апеляційній скарзі з внесеними доповненнями, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності просить звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю, врахувавши дані про його особу, визнання ним вини, щирого каяття, відсутність значних збитків державним або суспільним інтересам. Звертає увагу суду на те, що розгляд справи та винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності було здійснено за його відсутності. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 172-15 КУпАП недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду - тягне за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Суб`єктом даного правопорушення є військова службова особа. Під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні таких дій, як недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, суд на підставі досліджених доказів в їх сукупності, дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, що підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення № 17 від 31.03.2026 року, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій і є одним із джерел доказів; листом ІНФОРМАЦІЯ_3 №11/2976 від 31.03.2026, в якому зазначено, що 18.01.2026 року при здійсненні чергування у період з 10 год. 30 хв. до 16 год. 00 хв. на стаціонарному блокпосту у АДРЕСА_2 , солдатом ОСОБА_1 не здійснювалася відеофіксація при перевірці документів та здійсненні заходів оповіщення, адже відеозаписи за вказаний період часу чергування відсутні; витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №231 від 30.07.2025; службовою характеристикою; ксерокопією службового посвідчення особи, уповноваженої вручати повістки №22; ксерокопією військового квитка серії НОМЕР_1 ; копією журналу інструктажу військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 ; копією журналу обліку видачі; повернення портативного відео реєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, які знаходиться в матеріалах справи.
Твердження ОСОБА_1 про те, що розгляд справи та винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності було здійснено за його відсутності та без дотримання належного оповіщення про час та дату розгляду справи, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, перше судове засідання по цій справі було призначене на 15.04.2026, о 08 год. 45 хв. ОСОБА_1 був повідомлений про нього через SMS-повідомлення на номер телефону зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення.
14.04.2026, ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням на чергуванні.
Розгляд справи було відкладено на 16.04.2026, о 14 год. 00 хв., про що ОСОБА_1 було поінформовано SMS-повідомленням на його номер телефону, яке було йому доставлене 15.04.2026 о 10 год. 51 хв., що підтверджується Довідкою про доставку SMS.
Отже, ОСОБА_1 було відомо про час та місце розгляду справи 16.04.2026 на 14 год. 00 хв., місцевий суд правильно вирішив, що подальше відкладення призведе до спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 надав письмові пояснення по обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому підстав для відкладення розгляду справи місцевий суд не знайшов.
Не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, розгляд справи суддею першої інстанції без участі ОСОБА_1 , адже порушене його право на безпосередню участь у судовому засіданні відновлене шляхом подачі апеляційної скарги та безпосередньої участі у судовому засіданні апеляційної інстанції.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
Не заперечуючи факт скоєння адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, ОСОБА_1 просить, на підставі ст. 22 КУпАП, звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю та закрити провадження у справі.
Надаючи оцінку вказаним доводам апеляційний суд звертає увагу на наступне.
Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За приписами до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності.
Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.
При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень.
Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 визнав протиправність своїх діянь, обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, зокрема те, що він щиро розкаюється у вчиненому, засуджує свою неправомірну поведінку, обставин, що обтяжують відповідальність по справі не встановлено.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять даних про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної чи адміністративної відповідальності, водночас, вчинене ним адміністративне правопорушення не завдало збитків державним чи суспільним інтересам, а також реальної шкоди боєздатності, майну чи здоров`ю особового складу.
Крім того, апеляційний суд враховує і те, що ОСОБА_1 має позитивну службову характеристику, зауважень та стягнень не має, брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України та отримав статус учасника бойових дій. Відповідно до довідки ВЛК від 17.03.2025 року №2025-0317-1410 має ряд захворювань пов`язаних з проходженням військової служби, а також інші захворювання, що підтверджується виписками із медичних карт амбулаторного хворого та іншими документами долученими до апеляційної скарги.
Тому, оцінюючи в сукупності дії, наслідки та ставлення ОСОБА_1 до вказаних дій, з урахуванням даних, що характеризують його особу, апеляційний суд вважає що застосування такого заходу як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень, та забезпечить виконання принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга з внесеними доповненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підлягає задоволенню, постанова судді - скасуванню з постановленням рішення про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, скасувати.
На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.  

Суддя Чернігівського апеляційного суду	О. М. Гусач