Справа № 991/2686/26
Провадження №11-сс/991/276/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року          м. Київ
Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
судді - доповідача      ОСОБА_1 ,
суддів       ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 , 
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
за участі:
захисника ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 06.04.2026 про арешт майна у кримінальному провадженні № 42026000000000221 від 21.02.2026.
ВСТАНОВИЛА:
1. Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) від 06.04.2026 задоволено клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу генерального прокурора (далі - ОГП) ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 42026000000000221 та накладено арешт на майно, виявлене та вилучене 16.03.2026 під час обшуку в службовому кабінеті ОСОБА_7 .
Слідчим суддею встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань (надалі - ГСУ ДБР) України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР) за № 42026000000000221 від 21.02.2026, у межах якого 17.03.2026 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.
Постановою прокурора від 17.03.2026 майно, щодо арешту якого звернувся з клопотанням прокурор, визнано речовим доказом з тих мотивів, що воно може містити відомості, які можуть бути використані у доказуванні в межах даного кримінального провадження.
Постановою прокурора від 25.03.2026 змінено кваліфікацію у кримінальному провадженні № 42026000000000221 від 21.02.2026 з ч. 4 ст. 368 КК України на ч. 5 ст. 4261 КК України.
Слідчий суддя дійшов висновку, що надані матеріали кримінального провадження дають слідчому судді можливість дійти висновку про високу ймовірність наявності ознак вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а вилучені на обшуку документи відповідають критеріям речових доказів у розумінні ст. 98 КПК України, оскільки вони стосуються, зокрема, групи компаній «Амбер Гальбін», документів щодо видобутку бурштину, тобто їх можна об`єктивно пов`язати з обставинами, що встановлюються у кримінальному провадженні.
Отже, зазначені документи безпосередньо пов`язані з предметом досудового розслідування та мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у провадженні. Також є потреба в арешті телефону, флеш-носіїв та ноутбуку, адже наразі триває копіювання їх вмісту на виконання доручення прокурора від 24.03.2026.
На переконання слідчого судді, прокурор наводить достатні підстави вважати, що вилучені під час проведення обшуку телефон, флеш-носії та ноутбук, а саме інформація у них, має суттєве значення для досудового розслідування та вони є речовими доказами у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя врахував правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні та зазначив, що заявлена прокурором мета - збереження речових доказів, може бути досягнута через застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження.
Також слідчий суддя дійшов висновку про розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та відсутність негативних наслідків арешту майна для третіх осіб.
2. Вимоги апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
Захисник ОСОБА_5 не погодився з ухвалою слідчого судді та звернувся до Апеляційної палати ВАКС з апеляційною скаргою, у якій прохав скасувати ухвалу слідчого судді від 06.04.2026 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник навів наступні доводи.
17.03.2026 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. Саме, на підставі повідомленої підозри від 17.03.2026 прокурор звернувся до ВАКС з клопотанням про арешт та обґрунтував клопотання про арешт. Надалі, 25.03.2026 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри. Однак на час розгляду клопотання прокурора та постановлення оскаржуваної ухвали - 06.04.2026, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 25.03.2026 до матеріалів справи долучене не було. За відсутності актуального письмового повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри в матеріалах справи, прийти до висновку про обґрунтованість підозри, неможливо. Також, в клопотанні про арешт прокурором не наведені доводи про обґрунтованість підозри за ч. 5 ст. 4261 КК України.
Захисник звертає увагу, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 4261, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не підсудне ВАКС, а отже, слідчі судді ВАКС не уповноважені здійснювати судовий контроль щодо такого кримінального правопорушення, яке не віднесене до підсудності ВАКС. Запроваджена слідчим суддею концепція оцінки підсудності «ex ante» є грубим порушенням принципу законності, оскільки КПК України не містить жодних винятків, які б дозволяли слідчому судді ВАКС продовжувати розгляд клопотання у кримінальному провадженні, яке не віднесено до його підсудності.
Захисник вважає, що ухвала слідчого судді від 06.04.2026 підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме порушенням правил підсудності.
3. Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги в частині скасування арешту на мобільний телефон, оскільки стороною обвинувачення триває дослідження його вмісту, водночас решта вилученого під час обшуку майна вже оглянута та наразі може бути повернута власнику.
Підозрюваний ОСОБА_7 , повідомлений судом про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не прибув, зі слів захисника, обізнаний про розгляд апеляційної скарги, однак з поважних причин не мав можливості прибути у судове засідання. Захисник та прокурор не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 .
За наведених обставин колегія суддів, відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України, здійснила апеляційний розгляд за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 .
4. Мотиви суду.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до матеріалів судового провадження, 16.03.2026 у межах кримінального провадження № 42026000000000221 від 21.02.2026, у службовому кабінеті ОСОБА_7 за адресою: м. Київ, провулок Аскольдів 3-А, було проведено невідкладний обшук, в ході якого були вилучені речі, документи та готівкові кошти, перелік яких наведений у протоколі обшуку проведеного до постановлення ухвали слідчого судді від 16.03.2026 (том 1 а. п. 208 - 217). 
17.03.2026 прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОГП ОСОБА_6 . ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, у кримінальному провадженні № 42026000000000221 від 21.02.2026 (том 1 а. п. 201 - 207).
Ухвалою слідчого судді ВАКС від 06.04.2026 було надано дозвіл на проведення обшуку у службовому кабінеті № 301 заступника начальника ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Аскольдів, 3-А.
18.03.2026 прокурор Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОГП ОСОБА_8 направив до ВАКС клопотання про арешт майна підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 42026000000000221 від 21.02.2026 (том 1 а. п. 2 - 8), яке надійшло до суду 23.03.2026.
25.03.2026 прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОГП ОСОБА_6 було винесено постанову про перекваліфікацію кримінальних правопорушень (том 2 а. п. 25 - 28), у зв`язку з чим ОСОБА_7 було вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, відповідно до якого сторона обвинувачення змінила кваліфікацію дій підозрюваного на ч. 5 ст. 4261 КК України.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого визначення слідчого судді від 26.03.2026, слідчим суддею для розгляду клопотання про арешт майна було визначеного слідчого суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_9 (том 2 а. п. 9), який 27.03.2026 призначив розгляд клопотання на 15:00 31.03.2026 (т. 2 а. п. 10).
У зв`язку з занятістю слідчого судді, розгляд клопотання було відкладено на 11:15 06.04.2026, про що 02.04.2026 було повідомлено сторони.
06.04.2026 прокурор у судовому засіданні подав суду уточнене клопотання про арешт майна (том 2 а. п. 21 - 24), в якому прохав врахувати факт перекваліфікації 25.03.2026 дій ОСОБА_7 з ч. 4 ст. 368 на ч. 5 ст. 4261 КК України та повідомлення останньому про зміну раніше повідомленої підозри.
Наведене свідчить, що на момент надходження слідчому судді матеріалів клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 42026000000000221 від 21.02.2026 та призначення його до розгляду, а саме 26 - 27.03.2026, дії ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні вже були перекваліфіковані на ч. 5 ст. 4261 КК України. В свою чергу, у судовому засіданні 06.04.2026 слідчий суддя був поінформований прокурором про зміну кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_7 та з матеріалів, наданих прокурором, міг встановити хронологію подій, пов`язану з вказаною обставиною.
В контексті наведеного та доводів апеляційної скарги захисника про непідсудність клопотання прокурора про арешт майна слідчому судді ВАКС, колегія суддів виходить із такого.
Частиною 1 ст. 331 КПК України визначено критерії предметної підсудності справ Вищому антикорупційному суду, зокрема і шляхом наведення вичерпного переліку статей Кримінального кодексу України, правова кваліфікація за якими обумовлює наявність підсудності ВАКС. При цьому кримінальні провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст. 4261 КК України законодавцем не віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.
Колегія суддів враховує, що ситуація, яка склалась у цій справі не знаходить чіткої законодавчої регламентації дій слідчого судді, що цілком може обумовити необхідність ухвалення рішення, яке прямо не передбачене процесуальним законом у межах відповідної процедури. На це, зокрема, вказують і положення ч. 6 ст. 9 КПК України: «у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».
На переконання колегії суддів, постановлення слідчим суддею ухвали про повернення клопотання про арешт майна у випадках, якщо клопотання не підлягає розгляду в цьому суді, або з інших підстав, не передбачених процесуальним законом для даної процедури, є належним процесуальним рішенням, виходячи із наступного.
Так, статтею 172 КПК регламентовано процедуру розгляду слідчим суддею, судом клопотання про арешт майна.
При цьому в частині 3 ст. 172 КПК закріплено процесуальний механізм повернення клопотання про арешт майна, яке подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, для усунення недоліків: «Слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні».
Водночас у ч. 2 ст. 132 КПК, якою закріплено загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначено підсудність (розмежовано повноваження місцевих судів) щодо розгляду клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження: «Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається:
1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини;
2) у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, до Вищого антикорупційного суду».
Проте нормами КПК, якими регламентовано питання про накладення арешту на майно та загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, прямо не закріплено алгоритму дій слідчого судді у випадку, якщо подане клопотання про арешт майна не підлягає розгляду в цьому суді.
Разом з тим це питання може бути вирішено через застосування ч. 6 ст. 9 КПК та положень засади диспозитивності, зокрема, ч. 3 ст.26 КПК, згідно з якою слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що не тільки винесені на їх розгляд сторонами, але й віднесені до їх повноважень цим Кодексом (з приводу наведеного див. постанову Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31.05.2021 у справі № 646/3986/19, провадження № 51-3335 кмо 20).
Водночас, враховуючи, що про непідсудність клопотання прокурора про арешт майна Вищому антикорупційному суду слідчий суддя дізнався вже після призначення судового засідання, на переконання колегій суддів, він вже не мав повноважень прийняти рішення про повернення клопотання прокурору, однак мав постановити ухвалу про закриття провадження за клопотанням, у зв`язку з його непідсудністю, що цілком відповідало б підходу, застосованому Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду та наведеному в ухвалі від 19.02.2019 у справі № 569/17036/118, провадження № 51-598кмо19.
Колегія суддів звертає увагу, що прокурор Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОГП ОСОБА_8 на момент звернення із клопотанням про арешт майна діяв добросовісно у межах своїх повноважень та звернувся до суду визначеного законом, але з незалежних від нього причин (зміною кваліфікації та, відповідно, підсудності у проміжку часу між спрямуванням клопотання та його надходженням слідчому судді) слідчий суддя ВАКС був позбавлений повноважень на розгляд такого клопотання, та встановивши в судовому засіданні, що дане провадження не підсудне ВАКС, мав закрити провадження. В такому випадку закриття провадження за клопотанням не позбавляло прокурора права звернутися до іншого суду з дотриманням правил підсудності.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги захисника про недотримання правил предметної підсудності під час постановлення оскаржуваного рішення слідчим суддею, але разом з тим, колегія суддів не надає оцінки іншим доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 , оскільки колегією суддів встановлені самостійні та достатні підстави для скасування ухвали слідчого судді від 06.04.2026..
5. Висновки суду.
Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.
Відповідно до ст. 412 КПК, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів, оцінивши у сукупності матеріали апеляційного провадження, доводи апеляційної скарги та пояснення учасників апеляційного провадження дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 , скасування ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 06.04.2026 та закриття провадження за клопотанням прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 42026000000000221 від 21.02.2026.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 418 КПК України, колегія суддів -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково. 
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 06.04.2026 скасувати та постановити нову ухвалу, якою закрити провадження за клопотанням прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 42026000000000221 від 21.02.2026.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя - доповідач          ОСОБА_1 

Судді           ОСОБА_2 

ОСОБА_3