ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року	Львів	Справа № 300/322/25 пров. № А/857/6023/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі № 300/322/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, 

місце ухвалення судового рішення 	м. Івано-Франківськ	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Шумей М.В.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	

ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі № 300/322/25 задоволено повністю позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України №26/д від 20.09.2024, прийняте у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині не призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 - цивільній дружині військовослужбовця ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Витягом з протоколу засідання штатної 16 Регіональної ВЛК №344 від 18.03.2024 року, та повернення її документів на доопрацювання.
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти законне рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_4 цивільного чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та з яким вона проживала однією сім`єю, без реєстрації шлюбу до його смерті.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що згідно пункту 1.4. розділу І Порядку №45 визначено, що особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.
Водночас статтею 16-1 Закону № 2011-XII (у редакції на час виникнення права, тобто на дату загибелі військовослужбовця 16.05.2023) визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). 
Долученим рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.03.2024 по справі № 345/840/24 встановлено факт спільного проживання без реєстрації шлюбу відповідно до приписів статті 3 Сімейного кодексу України.
Натомість згідно з положеннями частини 1 статті 36 СК України саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Відносини ж у розглядуваній справі виникли 16.05.2023 - день загибелі ОСОБА_3 .
В зв`язку з наведеним скаржник вважає, що приймаючи рішення про повернення документів на доопрацювання, Комісія діяла в межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та Законами України, а суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків про протиправність такого рішення.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної скарги відповідач та позивач в особі його представника повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.03.2024 у справі № 345/840/24 від 05.03.2024, яке набрало законної сили 05.04.2024 підтверджено факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_3 як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу.
Законом України від 09.12.2023 №3515-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» законодавець удосконалив правове регулювання спірних правовідносин, відновив справедливість для багатьох громадян України, розширивши перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, внесенням змін до статті 16-1 Закону №2011-XII, яким до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону віднесли також і жінку (чоловіка), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 підтвердила факт спільного проживання з загиблим військовослужбовцем ОСОБА_3 однією сім`єю, зокрема, ведення спільного побуту та наявності взаємних прав та обов`язків. Також суд зазначає, що в іншому шлюбі, позивач не перебувала та не перебуває, то на неї поширюється дія статті 16-1 Закону №2011-ХІІ та у неї наявне право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що  ОСОБА_1 , 14.05.1994 року уклала шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується Витягом з реєстру актових записів від 28.06.2023 року за №1035/6-16/82, актовий запис №4. 
Від цього шлюбу в позивача з ОСОБА_3 народилась спільна дочка ОСОБА_2 , що підтверджується вище вказаним Витягом з реєстру актових записів від 28.06.2023 року за №1035/6-16/82, актовий запис №5, складений 26.06.1995 року виконавчим комітетом Довговойнилівської с/р Калуського району Івано-Франківської області.
27.05.1975 2004 року шлюб позивача з ОСОБА_3 офіційно було розірвано (актовий запис №60).
Проте, незважаючи на юридичне розірвання шлюбу позивач з ОСОБА_3 продовжували проживати разом однією сім`єю, хоча новий шлюб вже не реєстрували. Таким чином, спільно, однією сім`єю, як чоловік і дружина, без реєстрації шлюбу вони з ОСОБА_3 проживали постійно аж до його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Даний факт встановлено рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.03.2024 року по справі №345/840/24.
Позивач зазначає, що після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України ОСОБА_3 був мобілізований до лав
Збройних Сил України. 
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 загинув під час виконання бойового наказу по захисту Батьківщини біля н.п. Спірне Бахмутського району Донецької області. Причиною загибелі стали вибухові травми з осколковим пораненням голови, тулуба, рук та ніг, що підтверджується сповіщенням сім`ї №90, Витягом №344. а також Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 .
Оскільки на день смерті ОСОБА_3 позивач з ним не перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі, то ОСОБА_1 звернулася із заявою до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, рішенням якого у справі №345/840/24 від 05.03.2024 встановлено факт їхнього спільного проживання однією сім`єю як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу. Це рішення учасниками справи не оскаржувалось і набрало законної сили 05.04.2024 року.
Після набрання рішенням законної сили позивач звернулася до Територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чоловіка - військовослужбовця. 
До заяви позивачем було додано документи щодо підтвердження проживання однією сім`єю із військовослужбовцем ОСОБА_3 як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, а саме рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі №345/840/24 від 05.03.2024.
Проте позивач отримала відповідь про відмову у виплаті їй цих коштів. Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №26/д від 20.09.2024 у виплаті ОСОБА_4 відмовлено з тих підстав, що у відповідності до вимог статті і 6.1 Закону № 2011-ХІІ, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). 
Посилаючись на ст. 3, 21, 27,36 Сімейного кодексу України, відповідач відмовив у задоволенні заявлених вимог з тих мотивів, що встановлення факту проживання сім`єю як чоловіка і дружини не надає права позивачу, як дружині, яка на день його смерті перебувала із загиблим в офіційно зареєстрованому шлюбі. Натомість Комісія рекомендувала позивачу надати документи, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого, що дасть право па отримання одноразової грошової допомоги.
Позивач зазначає, що на утриманні загиблого вона не перебувала, оскільки не є особою з інвалідністю, а працездатною і ще не пенсійного віку, тому не має наміру доводити те, на що вказано у відповіді Комісії. 
Після загибелі чоловіка по день звернення до суду новий шлюб позивач не укладала. 
Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернулася до суду з відповідним адміністративним позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Статтею 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII) передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з частиною першою статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною другою статті 16 Закону №2011-ХІІ встановлено перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, відповідно до пункту 1 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
За приписами частини першої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. У разі відмови однієї з осіб, зазначених у пункті 4статті 16-1цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також якщо одна із таких осіб у строк, встановлений пунктом 9цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, у рівних частках. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1цього Закону.
Відповідно до частин шостої, восьмої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.
Коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, визначене статтею 16-1 Закону №2011-ХІІ, приписами частини першої якої визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
Абзацами першим і другим частини третьої статті 162 Закону № 211-ХІІ визначено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого: розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень.
Відповідно до абзацу першого Постанови № 168 особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-12 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (пункт 1 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ).
Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" від 4 липня 2012 року № 5040-VI, Закон № 2011-XII доповнено статтею 16-1 такого змісту: "Стаття 16-1. Особи, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги
1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
2. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (який був чинний на момент загибелі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ) щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги" від 29 липня 2022 року № 2489-IX, текст статті 16-1 викладено в такій редакції:
"1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення)".
Отож у наведеній редакції Закону від 29 липня 2022 року № 2489-IX, яка була чинною на дату загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 "цивільна дружина" прямо не згадувалася як окрема категорія, яка має право на виплату одноразової грошової допомоги.
29.03.2024 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги" від 9 грудня 2023 року № 3515-IX, який виклав статтю 16-1 Закону № 2011-XII в оновленій редакції (в редакції, що була чинною на день звернення позивача за призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги), згідно з якою:
« 1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
2. За наявності особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках.
Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження.
3. У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.
4. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:
діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
вдова (вдівець);
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Отож з урахуванням внесених змін право на призначення та виплату одноразової допомоги за даними особистого розпорядження мають особи мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження загиблим військовослужбовцем. 
Натомість відповідач відмовляючи у призначенні такої допомоги цивільній дружині не перевірив та не надав належної оцінки обставинам з приводу того, хто є отримувачем одноразової допомоги за розпорядженням загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Крім того серед осіб, які мають право на призначення та виплату одноразової допомоги мають жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
Отож пряма норма закону про "осіб, які проживали однією сім`єю" з`явилася в законі пізніше (у 2024 році), після загибелі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Застосовуючи практику ЄСПЛ, яка є частиною законодавства України, апеляційний суд ураховує таке:
Справа «Yiрit v. Turkey» (Йігіт проти Туреччини), № 39458/05:
Суд зазначив, що поняття «сім`я» у статті 8 Конвенції не обмежується лише стосунками на основі шлюбу, а може охоплювати інші фактичні зв`язки («сімейне життя»), де сторони проживають разом поза шлюбом;
Справа «Юerife Yiрit v. Turkey» (Шеріфе Йігіт проти Туреччини) Суд наголосив, що
хоча держави мають певну свободу у визначенні пільг, різниця у поводженні з офіційним подружжям та фактичним подружжям (цивільним) у питаннях соціальних виплат може бути визнана дискримінаційною, якщо немає дуже вагомих причин для такого розділення.
Справа «Munoz Diaz v. Spain» Суд наголосив на принципі «доброї совісті». Якщо держава визнає певні права за членами сім`ї, вона не може їх обмежувати лише на основі формального свідоцтва про шлюб, якщо фактична сім`я існувала роками.
Конституційний Суд України (КСУ) у рішенні від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 дав визначення поняття «член сім`ї». Це особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Отож наявність зареєстрованого шлюбу не є єдиним критерієм приналежності до сім`ї.
При цьому звуження кола отримувачів допомоги лише до «подружжя» ( які мають зареєстрований шлюб) є порушенням права на повагу до сімейного життя та фактичним є проявом дискримінації.
При цьому апеляційний суд наголошує, що держава не може дискримінувати членів сім`ї лише через відсутність офіційної реєстрації шлюбу, позаяк згідно зі статтею 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство перебувають під захистом держави. Конституція не обмежує поняття «сім`я» лише зареєстрованим шлюбом.
Стаття 3 Сімейного кодексу України чітко визначає: «Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки».
Держава надаючи допомогу членам сім`ї не може виключати з цього переліку осіб, які жили «цивільним шлюбом», якщо їхні стосунки мали характер сім`ї.
Відтак відсутність реєстрації шлюбу не може бути перешкодою для отримання ОГД, оскільки це було б порушенням ст. 24 Конституції України (рівність прав) та ст. 14 Конвенції про захист прав людини (заборона дискримінації)».
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975; у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2024 №714).
Згідно із підпунктом 1 пункту 4 Порядку № 975 (тут і надалі в редакції, чинній на момент прийняття рішення про повернення документів на доопрацювання) одноразова грошова допомога призначається у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Пунктом 9 Порядку №975 визначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 4 цього Порядку, належать: жінка (чоловік), з якою (яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
За приписами пункту 20 Порядку №975 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), у паперовій або електронній формі засобами електронної пошти заяву кожної повнолітньої особи, яка має право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги.
У разі подання заяви в паперовій формі до неї додаються копії документів разом з оригіналами (для посвідчення цих копій), а у разі подання заяви засобами електронної пошти заява та копії документів подаються з дотриманням законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг.
До заяви додаються завірені копії, зокрема, рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю загиблої (померлої) особи з жінкою (чоловіком) без реєстрації шлюбу, яке набрало законної сили, засвідченого у встановленому порядку, - для виплати одноразової грошової допомоги чоловіку (жінці), який (яка) проживав (проживала) однією сім`єю із загиблою (померлою) особою.
Згідно із пунктом 23 Порядку №975 керівник уповноваженого органу після визначення переліку осіб, зазначених у пунктах 8 і 9цього Порядку, які мають право на одержання одноразової грошової допомоги (зокрема з урахуванням особистого розпорядження), подає у 15-денний строк з дня реєстрації документів, передбачених пунктами 20 і 21цього Порядку, розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 20 і 21 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження від уповноваженого органу висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених у пунктах 20 і 21цього Порядку, приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення зазначених документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують підтвердження обставин, зазначених у документах, чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявнику з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Доопрацювання документів здійснюється у порядку, визначеному абзацом другим цього пункту, а після надходження додаткових документів приймається рішення про призначення одноразової грошової допомоги в порядку черговості відповідно до дати надходження заяви до розпорядника бюджетних коштів або про відмову в її призначенні.
Згідно з частиною дев`ятою статті 163 Закону № 2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При вирішення спірних правовідносин спірним є належність позивачки до членів сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, які відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ мають право на отримання одноразової грошової допомоги.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1-3 ст.90 КАС України).
Згідно з абзацом 5 пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри: вітчим, мачуха: опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).
Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.
Отже визначальним критерієм належності особи до члена сім`ї є факт спільного проживання, спільного побуту, наявність взаємних прав та обов`язків, а кровні зв`язки - вторинні. Факт спільного проживання та побуту може доводитися різними доказами.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-ц.
Аналіз правових норм Закону №2011-ХІІ та Порядку №975 свідчать про те, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
На переконання колегії суддів Законом України від 09.12.2023 №3515-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» законодавець удосконалив правове регулювання спірних правовідносин, відновив справедливість для багатьох громадян України, розширивши перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, внесенням змін до статті 16-1 Закону №2011-XII, яким до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону віднесли також і жінку (чоловіка), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили (таким чином була усунута дискримінаційна норма пов`язана з реєстрацією шлюбу).
З матеріалів справи убачається, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.03.2024 у справі № 345/840/24 встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу жінки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 та чоловіка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 з 2004 року по день смерті чоловіка ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Як наслідок обумовленим судовим рішенням підтверджено факт того, що позивачка та ОСОБА_3 08 травня 1973 року спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто вони фактично були подружжям, що дає право позивачці на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини першої статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ.
Відтак колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позову у спосіб визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України №26/д від 20.09.2024, прийняте у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині не призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 - цивільній дружині військовослужбовця ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується витягом з протоколу засідання штатної 16 Регіональної ВЛК №344 від 18.03.2024 року, та повернення її документів на доопрацювання та зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 .
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі № 300/322/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос