ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3209/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Мачульського В.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області №15 від 25.02.2026 щодо відмови в призначенні пенсії по втраті годувальника, відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити пенсію по втраті годувальника відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з моменту виникнення права на такий вид пенсії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його син ОСОБА_2 , який був військовослужбовцем. В зв`язку з цим в нього, як непрацездатного члена сім`ї померлого годувальника виникло право на призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 20.11.2025 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника. 10.12.2025 ГУ ПФУ у Волинській області прийняло рішення №95 про відмову у призначенні даного виду пенсії у зв`язку з не підтвердженням факту перебування на утриманні померлого сина. 02.02.2026 він повторно звернувся з заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про призначення йому пенсії по втраті годувальника надавши інші документи, що підтверджували факт проживання з сином та перебування на його утриманні. Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області №15 від 25.02.2026 відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника, оскільки у витязі з реєстру територіальної громади місце його реєстрації на дату смерті годувальника різні. Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив призначенні пенсії по втраті годувальника, тому з метою захисту порушеного права позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).
У встановлений судом строк від відповідача – ГУ ПФУ у Волинській області надійшов відзив на позовну заяву від 09.04.2026, в якому відповідач не погоджується з доводами позивача викладеними у позовній заяві в повному обсязі, та вважає, що вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки за результатами розгляду документів, доданих до заяви про призначення пенсії по втраті годувальника встановлено, що позивач не проживав з померлим за однією адресою та не підтвердив факт його перебування на утриманні померлого. З наведених підстав, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.
Інших заяв по суті справи від сторін не надходило. Сторони скористались своїм правом щодо подачі заяв по суті справи.
Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області, як отримувач пенсії по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 23.11.2009.
Згідно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24.04.1989 слідує, що батьком ОСОБА_2 , є - ОСОБА_1 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 08.01.2025 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис за №13.
Після смерті сина, 20.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XI.
10.12.2025 ГУ ПФУ у Волинській області рішенням №95 було відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника, у зв`язку із не підтвердженням факту його перебування на утриманні померлого сина.
02.02.2026 позивач повторно звернувся з заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про призначення йому пенсії по втраті годувальника надавши інші документи, що підтверджували факт проживання з сином та перебування на його утриманні. 
Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області №15 від 25.02.2026 позивачу відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника, оскільки у витязі з реєстру територіальної громади місце його реєстрації на дату смерті годувальника різні.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Розділом V Закону №1058-IV визначено порядок та умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-XII передбачено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.
Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону №1058-IV або є особами з інвалідністю.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про обов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.
Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.
Відповідно до змісту статті 30 Закону №2262-XII, право на пенсію в разі втрати годувальника має право дружина, якщо вона досягла пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з частиною третьою статті 36 Закону №1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
З огляду на положення статті 36 Закону №1058-IV позивач у зв`язку з втратою годувальника виявив намір скористатися своїм правом на перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 29 Закону №2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати.
Згідно з частиною другою статті 30 Закону №2262-ХІІ незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Приписами пункту «б» частини першої статті 36 Закону №2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах: б) сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок №3-1) до заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника додаються такі документи:
1) подання про призначення пенсії, підготовлене уповноваженим органом (структурним підрозділом) (якщо пенсія померлому годувальнику органом, що призначає пенсію, не призначалась);
2) витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю/ з визнанням судом безвісно відсутнім (якщо годувальник помер (загинув) / пропав безвісти у період проходження служби) або його копія;
3) свідоцтво про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим;
4) документи, що засвідчують родинні відносини непрацездатних членів сім`ї з померлим годувальником, які передбачені пунктом 12 цього розділу;
5) документи про перебування непрацездатних членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника (крім непрацездатних дітей; непрацездатних батьків і дружини (чоловіка) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби), які передбачені пунктом 13 цього розділу;
6) документи померлого годувальника, які передбачені підпунктом 4 пункту 2 цього розділу;
7) документи, що підтверджують право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, які передбачені підпунктами 5-7 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (для призначення пенсії непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у пункті «в» статті 30 Закону);
8) документи про обставини загибелі чи смерті годувальника внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби) (висновок військово-лікарської комісії, витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю / визнанням судом безвісно відсутнім або його копія) (для призначення пенсії непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у пункті «в» статті 30 Закону);
9) документи, що підтверджують право на встановлення надбавок, підвищень та інших доплат (за наявності), які передбачені пунктом 4 цього розділу.
Пунктами 12 та 13 Розділу ІІ Порядку № 3-1 передбачено, що за документи про родинні відносини приймаються:
1) паспорт громадянина України;
2) свідоцтво про народження;
3) свідоцтво про шлюб;
4) рішення суду.
За документи про перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї приймаються:
1) відомості про проживання (разом з годувальником за однією адресою), або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт;
2) рішення суду про встановлення факту перебування непрацездатного члена сім`ї на утриманні померлого годувальника.
Відмовляючи у призначенні пенсії позивачу по втраті годувальника ГУ ПФУ у Волинській області виходило з того, що з поданих з заявою документів відсутні документи про підтвердження факту перебування позивача на утриманні померлого годувальника.
Разом з тим, суд критично ставиться до такої оцінки поданих заявницею документів з огляду на таке.
Так, на підтвердження факту проживання разом з годувальником за однією адресою, а отже й перебування на його утриманні, позивач надав відповідачу складений старостою Люб`язівського старостинського округу акт встановлення факту спільного проживання від 05.01.2026 №13, відповідно до якого позивач проживав в одному будинку з померлим сином за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації місця проживання. 
Відповідно до довідки Люб`язівського старостинського округу №7-14/26 від 08.01.2026 вбачається, що ОСОБА_1 перебував на утриманні свого сина ОСОБА_2 . 
Суд зауважує, що вказані документи відносяться до визначених у пунктах 12, 13 Порядку №3-1 інших документів, що підтверджують факт проживання разом з годувальником за однією адресою.
При цьому, пункт 13 Порядку №3-1 не містить імперативної норми щодо видання документу із зазначенням відомостей про місце проживання разом з годувальником за однією адресою лише органом місцевого самоврядування, а вжите у такому пункті слово «зокрема» означає виділення документів органів місцевого самоврядування з поміж інших документів, тобто, «в тому числі», «серед іншого».
Крім того, чинне законодавство в даному випадку не обмежує особу підтвердити факт перебування на утриманні якимось певним документом, надаючи їй право самостійно обирати яким саме документом підтвердити цей факт.
Суд вважає, що зазначених документів та їх змісту цілком достатньо для ідентифікації осіб та встановлення факту родинних зв`язків між ними та відсутня необхідність у додатковому встановленні факту в порядку цивільного судочинства.
Отже, наданими позивачем документами підтверджено факт його перебування на утриманні померлого сина. Будь-яких інших зауважень до поданих документів у пенсійного органу не виникло.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач, як батько померлого годувальника, перебував на його утриманні, відтак має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Зазначене дає підстави констатувати, що право позивачки на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника порушено, а рішення відповідача від 25.02.2026 №15 не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Згідно статті 50 Закону №2262-ХІІ та пункту 14 Порядку №3-1 пенсія за цими Законами призначаються членам сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, - з дня виникнення права на пенсію, а батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника, - з дня звернення за пенсією.
Оскільки позивач попереднє рішення ГУ ПФУ у Волинській області про відмову у призначенні йому пенсії в разі втрати годувальника №95 від 10.12.2025 не оскаржував та повторно звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника 02.02.2026, то саме з цієї дати слід зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію в разі втрати годувальника.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.
З урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, виходячи з наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №15 від 25.02.2026 про відмову позивачу в призначенні пенсії в разі втрати годувальника, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити позивачу пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 02.02.2026.
Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
За змістом частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як слідує з матеріалів справи при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1331,20 грн., що підтверджується квитанцією №8 від 11.03.2026.
Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1331,20 грн.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинської області (43026, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, код ЄДРПОУ 13358826) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №15 від 25.02.2026 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії в разі втрати годувальника.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 02.02.2026.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1331,20 грн (тисячу триста тридцять одну гривню двадцять копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий
Суддя В.В. Мачульський