ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

15 травня 2026 року	Справа №160/4931/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Відповідач 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, вул. Набережна Перемоги, 26 м. Дніпро, Код ЄДРПОУ 21910427), Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, вул. Степана Бандери, 43 м. Суми, Сумської області Код ЄДРПОУ 21108013) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

03.03.2026 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови в перерахунку пенсій відділу перерахунків пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг від 29.01.2026 року № 91210142462, оформленої листом за вих. № 307/20-16 від 29.01.2026 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державного службовця строк дійсної військової служби, а також строк служби в органах місцевого самоврядування;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 державного службовця відповідно до діючого законодавства, починаючи від 01.11.2010 року.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він від 20.03.1988 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а від 01.10.2007 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» і у зв`язку з цим перебуваю на обліку у відповідача №1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Позивач звернутися до відповідача -1 із заявою про проведення перерахунку пенсії державного службовця, оскільки її розмір явно занижений з невідомих для нього причин.
Рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 29.01.2026 року № 912210142462 відмовлено з підстав відсутності зарахування до стажу державної служби періодів роботи з 04.07.2001 року по 02.11.2010 ріку, оскільки з 04.07.2001 року набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування», враховуючи посади за наведений період не відносяться до категорії посад державної служби, які визначені Законом України «Про державну службу», з чим позивач не погоджується та просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Ухвалою від 16 березня 2026 року суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
02.04.22026 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надало додаткові пояснення.
10.04.2026 року Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області надало пояснення, де зазначило, що згідно із наданої трудової книжки № НОМЕР_2 від 10.08.1994 року відсутні підстава для зарахування до стажу державної служби періодів роботи з 04.07.2001 по 02.11.2010 року, оскільки з 04.07.2001 року набрав чинності Закон України “Про службу в органах місцевого самоврядування”, враховуючи вищезазначене посади за період роботи не відносяться до категорій посад державної служби, які визначені Законом України “Про державну службу”. 
Враховуючи вищевикладене, підстави для переведення з пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” відсутні, оскільки в заявника відсутній необхідний стаж роботи на посаді державного службовця визначених статтею 25 Закону № 3723.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта НОМЕР_3 .
22.01.2026 року позивач письмово звернутися до відповідача -1 із заявою про проведення перерахунку пенсії державного службовця, оскільки її розмір, на думку позивача, занижений.
Заява позивача та додані нею документи розглядались за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 29.01.2026 року № 912210142462 відмовлено, згідно із наданої трудової книжки № НОМЕР_4 від 10.08.1994 року відсутні підстава для зарахування до стажу державної служби періодів роботи з 04.07.2001 по 02.11.2010 року, оскільки з 04.07.2001 року набрав чинності Закон України “Про службу в органах місцевого самоврядування", враховуючи вищезазначене посади за період роботи не відносяться до категорій посад державної служби, які визначені Законом України “Про державну службу”.
Відповідно до наданих документів стаж ОСОБА_1 , на посадах державної служби станом на дату звернення становить З роки 2 місяці 29 днів.
Враховуючи вищевикладене, підстави для переведення з пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» відсутні, оскільки в заявника відсутній необхідний стаж роботи на посаді державного службовця визначених статтею 25 Закону № 3723.
Не погоджуючись з рішенням позивача про відмову у переведенні з пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідачів, викладених в відзивах на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України громадянам гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За змістом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 2493-ІІІ від 07.06.2001, служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 2493-III від 07.06.2001).
Відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-III від 07.06.2001 (в редакції від 01.05.2016) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.
Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 було врегульованим Законом України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993.
З 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015. Згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктом 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до положень п. 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993, але за певної додаткової умови: наявності не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону та Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 вік і страховий стаж.
Аналогічні правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 по справі №676/4235/17.
Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 (у редакції на час набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
У відповідності до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-III від 07.06.2001.
Таким чином, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", входить до стажу державної служби.
Посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби визначався Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 (втратив чинність 01.05.2016).
Відповідно до п. 2 вказаного Порядку, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Крім того, згідно п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Пунктом 6 Порядку № 229 встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.
Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Тобто, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 (до набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015) здійснюється згідно Порядку обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283.
Отже, доводи ГУ ПФУ в Сумській області, про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця, є безпідставними.
Суд звертає увагу на те, що особа, яка претендує на призначення пенсії до пунктів 10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» № 889-VII від 10.12.2015 та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та на день набрання чинності Законом № 889 має не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби може претендувати на призначення їй пенсії державного службовця на умовах Закону № 3723-ХІІ після досягнення пенсійного віку та за наявності не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, суд висновує про те, що позивач з 04.07.2001 по 02.11.2010 року, займав посади державного службовця та посадової особи в органах місцевого самоврядування, віднесені до відповідної категорії посад державної служби, а отже відповідно до п.8 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII мають бути зараховані до стажу державної служби за період роботи до набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015.
З матеріалів справи суд встановив, що постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2011 року у справі № 2-а-8/11, зокрема зобов`язано Управління пенсійного фонду України в Апостолівському районі призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зв зниженням пенсійного віку з 06 вересня 2002 року та виплатити нараховану пенсію ОСОБА_1 з урахуванням сум виплаченої пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Мотивувальною частиною рішення від 21.01.2011 року у справі № 2-а-8/11 суд встановив, що станом на 29.10.2002 року позивач досяг віку 55 років, маю 39 років загального трудового стажу, з них 29 років роботи на державній службі, 22 роки на військовій службі, яку проходив на півострові Камчатка, що відноситься до районів Крайньої Півночі.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відтак з метою повного та ефективного захисту прав позивачки суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом визнання протиправним та скасування рішення визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови в перерахунку пенсій відділу перерахунків пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг від 29.01.2026 року № 91210142462 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державного службовця строк дійсної військової служби, а також строк служби в органах місцевого самоврядування відповідно до трудової книжки № НОМЕР_4 від 10.08.1994 року.
Стосовно вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії державного службовця відповідно до діючого законодавства, починаючи від 01.11.2010 року, суд зазначає про таке.
Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межахзакону, можливість застосувати нормизаконута вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.
Так призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідалозакону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.01.2026 року щодо переходу з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'’ на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні та зарахованого цим судовим рішенням строк дійсної військової служби та строк служби в органах місцевого самоврядування.
Суд звертає увагу, що повноваження щодо розгляду заяви від 22.01.2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКППІ НОМЕР_5 ), щодо переходу з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889 були делеговані відповідачу 2, проте обов`язок виплати пенсії, у випадку її перерахунку залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
За таких обставин, виплата пенсії повинна проводитись ГУ ПФУ в Дніпропетровській області після отримання від ГУ ПФУ в Сумській області рішення про зарахування відповідного стажу державного службовця позивача, перерахунок пенсії та матеріалів пенсійної справи.
Разом з цим, суд зазначає, що оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» визначено ГУ ПФУ в Сумській області, то саме цей орган і має завершити процедуру переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.
Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення. Суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд зробив висновок, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Позивач при зверненні до суду поніс судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1331,20 грн, що документально підтверджується квитанцією від 25.02.2026. 
Оскільки задоволено основну позовну вимогу позивача, сплачений судовий збір за подання позову до суду в сумі 1331,20 грн потрібно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області.
Керуючись ст. 77, 78, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Відповідач 1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, вул. Набережна Перемоги, 26 м. Дніпро, Код ЄДРПОУ 21910427), Відповідач 2: Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, вул. Степана Бандери, 43 м. Суми, Сумської області Код ЄДРПОУ 21108013) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови в перерахунку пенсій відділу перерахунків пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг від 29.01.2026 року № 91210142462.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державного службовця строк дійсної військової служби, а також строк служби в органах місцевого самоврядування відповідно до трудової книжки № НОМЕР_4 від 10.08.1994 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.01.2026 року щодо переходу з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'’ на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні та зарахованого цим судовим рішенням строку дійсної військової служби та строк служби в органах місцевого самоврядування.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, вул. Степана Бандери, 43 м. Суми, Сумської області Код ЄДРПОУ 21108013) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у сумі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук