ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1852/26 Справа № 175/438/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна  І. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 червня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., 
при секретарі судового засідання    Примак Н.М.,
за участю:
захисника адвоката      Кошеля А.С.,
особи, яка притягається до 
адміністративної відповідальності     ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника адвоката Кошеля А.С., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір,
в с т а н о в и л а:
постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 07 листопада 2025 року о 22 годині 43 хвилини в м. Краматорську по вул. Парковій біля буд. 15 керував транспортним засобом Kia Sorento, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації мови та рухів. Спочатку погодився на проходження медичного огляду у визначеному законом медичному закладі у місті Слов`янську, однак у приміщенні медичного закладу від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На зазначену постанову захисник адвокат Кошель А.С., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На обґрунтування своїх вимог вказує, що місцевим судом достатньою мірою не проаналізовані матеріали справи та норми відповідної Інструкції. Після приїзду до медичного закладу м. Слов`янська, відповідно до направлення, виписаного поліцейським ОСОБА_2 на огляд ОСОБА_1 , куди його доставили самі ж працівники поліції, останнім було виконано вимогу поліцейських, хоча найближчим закладом для проходження огляду є медичний заклад, розташований у місті Краматорську. Після чого, перебуваючи біля будівлі наркодиспансеру, поліцейські повідомили йому про те, що на місці лікаря немає та потрібно дочекатись його.
Вказує, що до медичного закладу працівники поліції взяли із собою прилад Drager, за допомогою якого ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля, та наголосили на тому, що останній буде проходити огляд на стан сп`яніння саме цим приладом. Медсестрою було повідомлено про те, що ОСОБА_1 повинен пройти тестування за допомогою Drager, який поліцейські принесли до медичного закладу, на що останній був не згоден, оскільки, як і під час перебування на місці зупинки, через недовіру до самих поліцейських, упередженість останніх, а також недовіру до відповідного приладу та можливу фальсифікацію, відмовився продути. Під час вказаної бесіди ОСОБА_1 наголошував на тому, що згоден надати будь-які біоматеріали та пройти всі тести на визначення стану алкогольного сп`яніння виключно засобами, наявними у лікарні, а не тими, які були надані поліцейськими.
Зауважує, що у лікарні ОСОБА_1 наголошено, що у зв`язку з непроходженням тестування приладом Drager, який надано поліцейськими, лікарем буде складено висновок про відмову.
Наголошує, що фактично огляд проводився медсестрою закладу охорони здоров`я.
Вказує, що у разі незгоди водія з результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора або відмови пройти такий огляд на місці зупинки, такий огляд має проводитись не на такому ж газоаналізаторі (Drager чи Alcofor), а шляхом проведення точних лабораторних досліджень. Лабораторні дослідження здійснюються лише шляхом відбору біологічного середовища: слини, сечі, змивів з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, в окремих випадках - крові.
Заслухавши захисника адвоката Кошеля А.С., особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , які підтримали доводи апеляційної скарги; вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи захисту, викладені ним в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з огляду на таке.
За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.
Згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV рішення ЄСПЛ є джерелом права в Україні.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та правових позицій, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» (заява № 22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.
Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно не виконані.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, доведенню підлягає факт керування транспортним засобом з ознаками сп`яніння та факт відмови від проходження відповідного огляду на стан такого сп`яніння.
Судом першої інстанції встановлено, що факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 094334 від 08 листопада 2025 року; 
- направленням на огляд для встановлення стану сп`яніння, згідно з яким ОСОБА_1 направляється для проходження медичного огляду для встановлення стану сп`яніння до відповідного медичного закладу. Від проходження медичного огляду у приміщенні медичного закладу відмовився; 
- висновком № 576 від 08 листопада 2025 року, згідно з яким у приміщенні медичного закладу ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану сп`яніння, а тому надати висновок про стан сп`яніння немає можливості; 
- відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого чітко вбачається, як був зупинений водій ОСОБА_1 07 листопада 2025 року, як ОСОБА_1 у подальшому було повідомлено про те, що працівник поліції вважає, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Із запису чітко видно, як ОСОБА_1 добровільно, без примусу, надає пояснення про відмову від проходження огляду для встановлення стану сп`яніння на місці зупинки та бажання пройти такий огляд у відповідному медичному закладі. У приміщенні медичного закладу ОСОБА_1 відмовляється від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою Drager. 
На ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, роз`яснено суть правопорушення, оголошено про розгляд справи в суді, визначено дату такого розгляду.
Дослідивши відеозапис поліцейських, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , апеляційним судом встановлено, що під час спілкування з водієм поліцейськими виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager, від чого ОСОБА_1 відмовився. Поліцейськими запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 одразу погодився. Прибувши до закладу охорони здоров`я, лікар роз`яснив, що огляд проводиться у два етапи: спочатку за допомогою газоаналізатора Drager, а потім шляхом надання біологічної речовини - сечі. При цьому ОСОБА_1 зауважив, що огляд за допомогою Drager проходити не буде, оскільки не довіряє приладу, саме тому відмовився проходити огляд на місці зупинки, просив відібрати біологічну речовину у виді сечі, крові чи іншу. На це лікар зазначив, що інший порядок не передбачений і в разі недотримання саме такої процедури дії ОСОБА_1 будуть сприйматися як відмова від проходження огляду. У свою чергу водій ОСОБА_1 наполягав, що має право пройти огляд на стан сп`яніння без використання приладу Drager, шляхом надання біологічної речовини. Однак лікар таку позицію ОСОБА_1 сприйняв як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в цілому, тому стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 ПДР України.
Апеляційний суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, який підтверджений належними та допустимими доказами.
Так, згідно з п. 6, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі - спеціальні технічні засоби).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Розділом ІІІ Інструкції визначається, що метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.
Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у п. 12 цього розділу.
У даному випадку дії ОСОБА_1 , які виразились у відмові проходити огляд на стан сп`яніння лише за допомогою Drager, розцінені медичним працівником та працівниками поліції як відмова від проходження огляду в медичному закладі в цілому. При цьому будь-який вид біологічної речовини, який прямо зазначений в Інструкції, у водія не відібраний. Більш того, на пропозицію самого ОСОБА_1 щодо надання ним біологічної речовини, всупереч наявності такого обов`язку, передбаченого Інструкцією, лікарем відмовлено та зазначено, що огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я проводиться виключно за допомогою газоаналізатора Drager, а в подальшому - шляхом відібрання сечі. Однак у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 проходити огляд за допомогою Drager до етапу відібрання зразків у виді сечі лікарем не розпочато взагалі.
Апеляційний суд наголошує, що Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1452/735 від 09 листопада 2015 року взагалі не передбачає проведення огляду у закладі охорони здоров`я саме на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager.
Аналізуючи вказану норму, можна дійти висновку, що законодавцем передбачено два види проведення огляду: на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів та у закладі охорони здоров`я шляхом проведення лабораторного дослідження. Отже, використання одного виду технічного засобу, зокрема газоаналізатора, нівелює дійсне правове значення вищенаведеної норми.
Отже, у даному випадку, у разі проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я, можливе відібрання лише біологічної речовини у виді сечі, слини, змивів з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук та крові.
Відтак, враховуючи те, що лікар у медичному закладі обмежився лише пропозицією ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою газоаналізатора Drager і не було вжито заходів для дослідження будь-якого біологічного середовища, як це передбачено відповідною Інструкцією, зокрема не взято сечу, кров для дослідження або слину, апеляційний суд доходить висновку, що під час огляду ОСОБА_1 порушено порядок такого огляду, а висновок лікаря про відмову від проходження огляду, з урахуванням поведінки ОСОБА_1 , який вчиняв дії для проходження огляду, не може слугувати достатнім та беззаперечним доказом відмови або ухилення останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки медичним працівником не вжито всіх заходів для надання можливості ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у ОСОБА_1 взято сечу для дослідження, але не було вжито заходів для дослідження зазначеного біологічного середовища, як це передбачено відповідною Інструкцією, що підтверджується відеозаписом поліцейських.
На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що за відсутності належних доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеною.
Недоведеність вини особи, відповідно до ст. 9 КУпАП, свідчить про відсутність складу правопорушення.
Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місця сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутності складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).
З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які б беззаперечно доводили факт скоєння ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення.
У зв`язку з цим доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 заслуговують на увагу.
Згідно з ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
За вказаних обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу захисника адвоката Кошеля А.С., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду       Ірина СВІЯГІНА