ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/31570/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 року (головуючий суддя Юрков Е.О.)
у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 03.11.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо ненарахування та невиплати йому згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсації втрати частини доходів за період з 03.02.2024 року по 21.08.2025 року, тобто по день фактичної виплати перерахованої пенсії, у зв`язку з порушенням строків виплати призначеної йому пенсії, на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 року у справі №160/25237/24;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконати розрахунок компенсації йому втрати частини пенсії (доходів) у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 03.02.2024 року по 21.08.2025 рік, відповідно до постанови КМУ №159 від 21.02.2001 року, обраховуючи таку компенсацію з першого місяця порушення строків виплати доходу (нарахованих сум пенсії) за сімнадцять місяців такої не виплати, а саме з березня 2024 року по липень 2025 року (включно), з урахуванням раніше виплачених сум;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області компенсацію втрати частини доходів, розрахованої за сімнадцять місяців за період з березня 2024 року по липень 2025 року (включно), в розмірі 34 897,23 гривні, у зв`язку з порушенням строків виплати призначеної пенсії, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 року у справі №160/25237/24;
- стягнути з держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на його користь моральну шкоду, завдану протиправною бездіяльністю органу державної влади, в розмірі 50000,00 грн. шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року позов – задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо не здійснення розрахунку та виплати компенсації ОСОБА_1 втрати частини пенсії (доходів) у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 03.02.2024 року по 21.08.2025 рік, відповідно до постанови КМУ №159 від 21.02.2001 року призначеної на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 року у справі №160/25237/24.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити розрахунок та виплату компенсації ОСОБА_1 втрати частини пенсії (доходів) у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 03.02.2024 року по 21.08.2025 рік, відповідно до постанови КМУ №159 від 21.02.2001 року призначеної на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 року у справі №160/25237/24, з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні іншої частини вимог відмовлено. 
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 605,60 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та Позивач звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовним заявами до Головного управління, щодо зобов`язання вчинити певні дії. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 у справі №160/25237/24 зобов`язано Головне управління зарахувати при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 за віком заробітну плату за період роботи з грудня 2008 року по лютий 2012 року, з червня 2012 року по травень 2017 року, яка підтверджена довідками про доходи фізичної особи від 01.06.2017 філії 11-й автобусний парк державного унітарного підприємства м. Москви «Мосгортранс» та здійснити перерахунок пенсії з дати призначення, а саме: з 03.02.2024. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.06.2025 по справі №160/25237/24, рішення суду першої інстанції було скасовано в частині врахування при обчисленні розміру призначеної позивачу пенсії сум заробітної плати за січень-лютий 2012 року, січень 2015 року, квітень-травень 2017 року на підставі довідок 11-го автобусного парку державного унітарного підприємства «Мосгортранс» від 01.06.2017. В іншій частині рішення від 18.11.2024 у справі № 160/25237/24 залишено без змін. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 19.06.2025 по справі №160/25237/24 Головним управлінням проведено перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком починаючи з 03.02.2024 у розмірі 23610,00 грн. щомісячно. Доплата за період з 03.02.2024 по 31.07.2025 у розмірі 381016,55 грн. була нарахована на додаткову відомість у серпні місяці 2025 року. На підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 у справі № 160/25237/24 Головним управлінням проведено перерахунок та виплату пенсії Позивача. Враховуючи вищевикладене, підстав для виплати компенсації у зв`язку з затримкою не існує, відповідно, вимога Позивача щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не відповідає нормам чинного законодавства України.
Згідно статті 309 КАС апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Враховуючи, що у період з 10.03.2026 до 19.03.2026 суддя Божко Л.А., яка входить до складу суду, перебувала на лікарняному, а у період з 06.04.2026 до 10.04.2026 головуючий суддя Дурасова Ю.В. брала участь у онлайн-підготовці суддів апеляційних адміністративних судів згідно Календарного плану підготовки суддів для підтримання кваліфікації на 2026 рік, також у період з 14.04.2026 до 15.04.2026 головуючий суддя Дурасова Ю.В. перебувала у відрядженні, що унеможливило розгляд справи у визначений ч. 1 ст. 309 КАС України строк.
При цьому, в період з 04.05.2026 року по 19.05.2026 року колегія суддів у складі Дурасової Ю.В, Божко Л.А., Лукманової О.М. перебувала у черговій щорічній відпустці, тому постанова у цій справі приймається в перші дні після виходу колегії суддів з чергової відпустки.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, якому призначена пенсія за віком на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 року у справі №160/6691/24.
Також, Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 року у справі №160/25237/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 за віком заробітну плату за період роботи з грудня 2008 року по лютий 2012 року, з червня 2012 року по травень 2017 року, яка підтверджена довідками про доходи фізичної особи від 01.06.2017 року філії 11-й автобусний парк державного унітарного підприємства м. Москви «Мосгортранс» та здійснити перерахунок пенсії з дати призначення, а саме: з 03.02.2024 року.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.06.2025 року по справі №160/25237/24, рішення суду першої інстанції було скасовано в частині врахування при обчисленні розміру призначеної мені пенсії сум заробітної плати за січень-лютий 2012 року, січень 2015 року, квітень-травень 2017 року на підставі довідок 11-го автобусного парку державного унітарного підприємства «Мосгортранс» від 01.06.2017. В іншій частині рішення від 18.11.2024 року у справі № 160/25237/24 залишено без змін.
На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 у справі №160/25237/24, відповідачем проведено перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком починаючи з 03.02.2024 у розмірі 23610,00 грн. щомісячно. 
Виплату нарахованої пенсії було здійснено 21.08.2025 однією сумою в розмірі 381016,55 грн за всі попередні місяці з лютого 2024 року по серпень 2025 року.
Позивач, вважаючи, що дохід у вигляді пенсійних виплат за період з 03.02.2024 року по 21.08.2025 рік він отримав з порушенням термінів виплати, в серпні 2025 року позивач звернувся із заявою до відповідача щодо проведення розрахунку та виплати компенсації втрати частини пенсії (доходу) у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з лютого 2024 року по серпень 2025 року, відповідно до постанови КМУ №159 від 21.02.2001 року.
Листом від 02.10.2025 року, вих.№48899-36726/Н-01/8-0400/25, відповідач відмовився виконати розрахунок та виплату компенсації втрати частини пенсії (доходу) у зв`язку з порушенням строків її виплати, посилаючись на відсутність підстав для цього.
Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсації втрати частини доходів. 
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159).
Згідно зі ст.1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. 
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Отже, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена ст.2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). 
При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.
Згідно з п.2 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Аналіз наведених нормативних актів дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст.2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). 
При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. 
У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. 
За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. 
Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. 
При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. 
Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі № 21-518а14, від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 21.06.2018 у справі № 523/1124/17, від 03.07.2018 у справі № 521/940/17, від 05.10.2018 у справі №127/829/17, від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18, від 08.08.2019 у справі № 638/19990/16-а., від 21.08.2023 у справі №460/6767/20.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що доводи відповідача, що перерахунок пенсії позивача на виконання судового рішення не є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-ІІІ, а має характер разової виплати, є безпідставними, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством. 
Тобто вказана сума є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-ІІІ.
Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена ст.2 Закону №2050-111 та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у т.ч. пенсії). 
При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Оскільки несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 за віком на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 року у справі №160/25237/24, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.
Як наслідок, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, викладена у листі від 02.10.2025 року, вих.№48899-36726/Н-01/8-0400/25, є протиправною.
Вказане дає підстави для зобов`язання відповідача здійснити розрахунок та виплату компенсації позивачу втрати частини пенсії (доходів) у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 03.02.2024 року по 21.08.2025 рік, відповідно до постанови КМУ №159 від 21.02.2001 року призначеної на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 року у справі №160/25237/24, з урахуванням раніше виплачених сум.
Суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що обов`язок по розрахунку та виплаті компенсації покладається саме на орган, який вчасно не виплатив особі дохід. 
Відповідним судовим рішенням, яке набрало законної сили 19.06.2025, обов`язок нарахування (перерахунку) та виплати пенсії покладено на органи пенсійного фонду, а не на органи казначейства України, а тому позивач не може нести фінансові втрати через неналежне виконання своїх обов`язків відповідачем.
Колегія суддів апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивач стягнути Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області компенсацію втрати частини доходів, розрахованої за сімнадцять місяців за період з березня 2024 року по липень 2025 року (включно), в розмірі 34 897,23 гривні задоволенню не підлягає, тому що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 у справі №160/25237/24, відповідачем проведено перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком починаючи з 03.02.2024 у розмірі 23 610 грн. щомісячно, а тому визначення до виплати певної суми компенсації втрати частини доходів є виключною компетенцією Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Виходячи з того, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, то в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись ст.241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 21.05.2026 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова