П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/17765/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І. 
Суддя-доповідач: Гнап Д.Д. 
26 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючої судді: Гнап Д.Д. 
суддів: Яремчукa К.О.  Сушка О.О. 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Вітагро" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Вітагро" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. 

Суть спору
Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Вітагро» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «В4» від 02 жовтня 2025 року №00/2308/0703, яким зменшено розмір від`ємного значення податку на додану вартість на 183 556 грн.
Спір виник у зв`язку з тим, що контролюючий орган дійшов висновку про безпідставне формування позивачем податкового кредиту на підставі зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної, у якій, на думку відповідача, неправильно зазначено код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг.

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02 жовтня 2025 року №00/2308/0703, посилаючись на те, що господарські операції з приватним підприємством «Аграрна компанія 2004» є реальними, підтверджуються договором, актом наданих послуг, зареєстрованою податковою накладною та іншими первинними документами, а зазначення у податковій накладній коду послуги 52.24 замість 52.10 не перешкоджає ідентифікації операції.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у задоволенні позову відмовлено. Суд першої інстанції виходив із того, що код послуги згідно з ДКПП є обов`язковим реквізитом податкової накладної, а його неправильне зазначення унеможливлює ідентифікацію послуги та виключає право платника на формування податкового кредиту.

ІІ. УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував положення пунктів 198.6, 201.1 та 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, не врахував реальний зміст господарських операцій та первинних документів, а також помилково дійшов висновку про неможливість ідентифікації послуг. Апелянт наголошує, що код 52.24 відповідає змісту послуги «приймання», яка включає розвантаження та транспортне обробляння вантажів, а навіть за наявності неточності така помилка не впливає на право на податковий кредит, оскільки не перешкоджає встановленню змісту операції, її сторін, періоду та суми податку. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення без змін, посилаючись на те, що код послуги є обов`язковим реквізитом податкової накладної, а зазначення коду 52.24 замість 52.10 свідчить про порушення вимог податкового законодавства, що унеможливлює формування податкового кредиту. 

ІІІ. ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
01 липня 2024 року між ТОВ «Торгова компанія «Вітагро» та ПП «Аграрна компанія 2004» укладено договір складського зберігання №01/07/24-АК-ВТК.
31 березня 2025 року сторонами підписано акт виконаних робіт №492, відповідно до якого постачальником надано послуги з приймання соняшника, його зберігання та очистки.
ПП «Аграрна компанія 2004» склало податкову накладну №953 від 31 березня 2025 року, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних 14 квітня 2025 року, на загальну суму 1 101 333,45 грн, у тому числі ПДВ 183 555, 58 грн. У податковій накладній зазначено три окремі види послуг: приймання (код ДКПП 52.24), зберігання соняшника (код 52.10) та очистка соняшника (код 01.63). 
На підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки від 28 серпня 2025 року №17770/22-01-07-03/39589064 відповідач дійшов висновку про безпідставне включення позивачем до складу податкового кредиту ПДВ у сумі 183 556 грн.
02 жовтня 2025 року ГУ ДПС у Хмельницькій області прийняло податкове повідомлення-рішення форми «В4» №00/2308/0703, яким зменшило розмір від`ємного значення податку на додану вартість на зазначену суму.

ІV. ОЦІНКА ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 
Відповідно до частини першої статті 308 Кодекс адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 19 Конституція України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються Податковим кодекс України (далі - ПК України).
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені або нараховані у разі придбання товарів та послуг.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів та послуг і складається із сум податку, нарахованих (сплачених) платником податку протягом відповідного звітного періоду у зв`язку з придбанням товарів та послуг.
Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів чи послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними або іншими документами, передбаченими законом.
Відповідно до підпункту «і» пункту 201.1 статті 201 ПК України код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг є обов`язковим реквізитом податкової накладної.
Разом з тим пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті, крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД, які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар або послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути підставою для неприйняття податкової накладної в електронному вигляді.
Судом установлено, що 01 липня 2024 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Вітагро» та Приватним підприємством «Аграрна компанія 2004» укладено договір складського зберігання №01/07/24-АК-ВТК. 31 березня 2025 року сторонами підписано акт виконаних робіт (надання послуг) №492. Постачальником складено податкову накладну №953 від 31 березня 2025 року, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних 14 квітня 2025 року, на загальну суму 1 101 333,45 грн, у тому числі податок на додану вартість у сумі 183 555,58 грн.
У зазначеній податковій накладній окремими рядками відображено: послугу «приймання» з кодом послуги згідно з ДКПП 52.24, послуги зі зберігання соняшника з кодом 52.10 та послуги з очистки соняшника з кодом 01.63. 
За результатами документальної позапланової виїзної перевірки, оформленої актом від 28 серпня 2025 року №17770/22-01-07-03/39589064, контролюючий орган дійшов висновку про безпідставне включення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість у розмірі 183 556 грн. На підставі зазначеного акта Головне управління ДПС у Хмельницькій області прийняло податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 02 жовтня 2025 року №00/2308/0703, яким зменшило розмір від`ємного значення податку на додану вартість на 183 556 грн.
Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення стало те, що, на думку контролюючого органу, у податковій накладній №953 неправильно зазначено код послуги за ДКПП щодо послуги «приймання», оскільки замість коду 52.10 постачальником вказано код 52.24, а також не зазначено, який саме товар приймається на складське зберігання.
Оцінюючи зазначені доводи, суд апеляційної інстанції виходить із того, що визначальним для вирішення спору є не формальний факт можливого неточного зазначення коду послуги, а з`ясування того, чи перешкоджає така неточність ідентифікації господарської операції.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно застосував положення пункту 201.10 статті 201 ПК України, є обґрунтованими.
Податкова накладна №953 містить відомості про сторони операції, дату її здійснення, номенклатуру послуг, їх кількість, ціну, загальну вартість та суму податку на додану вартість. Крім того, зміст господарських операцій детально підтверджується договором складського зберігання та актом виконаних робіт №492 від 31 березня 2025 року. Отже, зі змісту податкової накладної та первинних документів можливо однозначно встановити характер наданих послуг, їх обсяг, період надання, сторони операції та суму податку.
Доводи апеляційної скарги про те, що послуга «приймання» за умовами договору включає розвантаження (вивантаження) автомобільного транспорту та/або залізничних вагонів, зважування та інші технологічні операції, також заслуговують на увагу. За таких умов використання коду 52.24 («послуги щодо транспортного обробляння вантажів») не є очевидно таким, що виключає можливість встановлення змісту операції або свідчить про відсутність господарської операції. 
Суд апеляційної інстанції також погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що контролюючий орган фактично поставив під сумнів лише один рядок податкової накладної щодо послуги «приймання», проте зменшив позивачу податковий кредит на всю суму податку на додану вартість за податковою накладною №953, тобто на 183 556 грн, не навівши належного правового та фактичного обґрунтування такого висновку.
При цьому відповідачем не встановлено відсутності фактичного надання послуг, їх оплати, недійсності первинних документів, нереальності господарської операції або недостовірності відомостей щодо сторін, періоду та суми податку.
Таким чином, навіть якщо виходити з того, що при заповненні податкової накладної постачальником було допущено неточність у зазначенні коду послуги, така неточність за встановлених у справі обставин не перешкоджає ідентифікації господарської операції, а тому відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України не може бути достатньою правовою підставою для позбавлення позивача права на формування податкового кредиту.
Отже, доводи апеляційної скарги про реальність господарських операцій, належне документальне підтвердження понесених витрат та неправильне застосування судом першої інстанції положень пунктів 198.6, 201.1 та 201.10 статті 201 ПК України є обґрунтованими.
Натомість доводи відзиву на апеляційну скаргу не спростовують наведених висновків, оскільки ґрунтуються виключно на формальному підході до оцінки окремого реквізиту податкової накладної без встановлення того, що такий реквізит унеможливлює ідентифікацію господарської операції.
За таких обставин колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 02 жовтня 2025 року №00/2308/0703 прийняте без достатніх правових підстав.

V. ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.
Згідно з пунктами 1, 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції не перевірив, чи перешкоджає зазначення у податковій накладній №953 від 31 березня 2025 року коду послуги 52.24 ідентифікації господарської операції, не надав належної оцінки договору складського зберігання, акту виконаних робіт №492 від 31 березня 2025 року та іншим первинним документам, а відтак помилково дійшов висновку про відсутність у позивача права на податковий кредит.
Колегія суддів вважає, що зазначення у податковій накладній можливого неточного коду послуги не перешкоджає ідентифікації операції, її змісту, сторін, податкового періоду та суми податку, а відтак доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 02 жовтня 2025 року №00/2308/0703, прийняте Головним управління ДПС у Хмельницькій області, не відповідає вимогам податкового законодавства.
За таких обставин рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року підлягає скасуванню, а адміністративний позов — задоволенню.
Враховуючи, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Вітагро" задовольнити повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Вітагро» до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № №00/2308/0703 від 02 жовтня 2025 року, прийняте Головним управління ДПС у Хмельницькій області, яким зменшено розмір від`ємного значення податку на додану вартість на 183 556 грн.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТАГРО ПАРТНЕР» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області судові витрати за сплату судового збору при поданні позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 7570 (сім тисяч пятсот сімдесят) грн. 00 копійок. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.  

Головуюча	 		Гнап Д.Д.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Яремчук К.О.    Сушко О.О.