Справа №735/274/26
Провадження по справі 2/735/203/2026 

Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
24 червня 2026 року с-ще Короп 

Коропський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Грушко О.П.
при секретарі - Хілько Н.В., 
з участю представника відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», представник позивача – адвокат Усенко Михайло Ігорович до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 вказуючи на те, що 12.09.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № Р29.296.70374 про надання споживчого кредиту. 26.11.2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № 12/84, відповідно до якого ПАТ «Ідея Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до Боржників, у т.ч. за договором кредиту № Р29.296.70374 від 25.06.2020 року. За час дії кредитного договору № Р29.296.70374 відповідач не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом і має заборгованість в сумі 56306,60 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту – 17259,44 грн., заборгованість за відсотками – 7909,07 грн., заборгованість за комісією – 31138,09 грн. А тому позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором № Р29.296.70374 в сумі 56306,60 грн. та сплачені по цьому позову судовий збір в сумі 2662,40 грн. і 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. 
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав. Пояснив, що відповідач у період з 10.10.2016 року по 12.12.2017 року здійснив 15 щомісячних оплат на користь первісного кредитора ПАТ «Ідея Банк» по 1550 грн. кожна. В той же час вважає, що

умова кредитного договору про сплату комісії є несправедливою, а нарахування комісії – безпідставною. Отже, у стягненні комісії слід відмовити, а вже здійснені відповідачем оплати за договором слід перенести в рахунок відшкодування тіла кредиту і процентів. На підтвердження оплати кредиту надав суду відповідні квитанції.
Даний позов зареєстровано в суді 24.03.2026 року. Згідно ухвали Коропського районного суду Чернігівської області від 09.04.2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 11.00 годин, 28.04.2026 року. 
Заслухавши представника відповідача та дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
12.09.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № Р29.296.70374 про надання споживчого кредиту.
Згідно умов договору сума кредиту становить 19999 грн., термін кредитування – 48 місяців. Крім того, згідно умов договору, за користування кредитом позичальник сплачує: проценти 15,5% річних. За обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та розмірах, визначених у Графіку щомісячних платежів на загальну суму 45982 грн. 
26.11.2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № 12/84, відповідно до якого ПАТ «Ідея Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до Боржників, у т.ч. за договором кредиту № Р29.296.70374 від 25.06.2020 року. 
Відповідно до наданих позивачем розрахунків, відповідач має заборгованість в сумі 56306,60 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту – 17259,44 грн., заборгованість за відсотками – 7909,07 грн., заборгованість за комісією – 31138,09 грн. 
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України: Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України: За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Суд погоджується з доводами сторони відповідача щодо безпідставності нарахування комісії з наступних підстав.

Згідно Кредитного договору банк стягує з позичальника щомісячну оплату за обслуговування кредитної заборгованості.
Також, суд звертає увагу на те, що згідно з умовами договору, загальна сума оплати за обслуговування кредитної заборгованості, яку позичальник має сплатити кредитору складає 45982 грн., тобто 230% тіла кредиту. Тобто, в рахунок оплати за обслуговування кредитної заборгованості позичальник має повернути банку більш ніж вдвічі більше від отриманого тіла кредиту. Вказана оплата передбачена незалежно від того, чи здійснює банк будь-які послуги чи ні. Отже, оплата за обслуговування передбачена навіть у ті місяці, коли Клієнт не проводить жодних операцій по рахунку. 
Верховний Суд у своїй Постанові від 01 лютого 2023 року справа № 199/7014/20 провадження № 61-17825св21 зробив наступні висновки. 
«До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону № 1023-XII продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
В пункті 1.2 кредитного договору щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) визначена в розмірі 1,99 % від суми кредиту.
Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в розділі 4 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору (колонка 8 графіку). Щомісячний розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування складає 3064,60 грн, а її загальний розмір (за весь період користування кредитом) – 147100,80 грн.
Однак, встановивши у кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 1,99 % від суми кредиту, що складає 3064,60 грн щомісячно, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими.
При цьому згідно з графіком платежів і розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки загальний розмір плати за розрахунково-касове обслуговування (147100,80 грн) наближений до розміру кредиту, отриманого для власних потреб (154000 грн), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним.
У справі, яка переглядається, Банк не було позбавлено можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом з тим наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг з розрахунково-касового обслуговування, за які банком встановлена комісія.
Тому в контексті обставин цієї справи, предмета та підстав зустрічного позову, а також характеру спірних правовідносин, судам належало визнати недійсними оспорювані умови кредитного договору відповідно до положень статей 203, 215 ЦК України, статті 18 Закону № 1023-XII.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 766/8096/20 (провадження № 61-15716св20).
Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 зазначила наступне: «Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». 
Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обгрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обгрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення». 
Таким чином, суд приходить до висновку, що умови кредитного договору про оплату за обслуговування кредитної заборгованості відповідачем на користь позивача є несправедливими, і в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Згідно з наданими стороною відповідача квитанціями, він сплатив банку в рахунок відшкодування кредиту 23250 грн. При цьому, згідно Графіку платежів, із зазначеної суми банком враховано на сплату комісії 16845 грн.
Оскільки суд визнає умови договору стосовно оплати за розрахунково-касове обслуговування несправедливими, у позові у цій частині відмовляє, то кошти, які відповідач сплатив позивачеві в якості комісії необхідно врахувати як погашення тіла кредиту. 
А тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в сумі 414,44 грн. (17259,44-16845=414,44) та заборгованість по процентам в сумі 7909,07 грн.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України: Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Задоволенню підлягають позовні вимоги позивача в частині, яка складає 15% від первісної суми позовних вимог.
Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у сумі 400 грн.
Стороною відповідача суду надано підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. Зазначені витрати підлягають стягненню з позивача пропорційно до відхилених позовних вимог – у сумі 1200 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 512-519, 526, 530, 610 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд , - 

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № Р29.296.70374, яка складається: заборгованість за тілом кредиту – 414 (чотириста чотирнадцять) гривень 44 копійки, заборгованість за відсотками – 7909 (сім тисяч дев`ятсот дев`ять) гривень 07 копійок, а всього на суму 8323 (вісім тисяч триста двадцять три) гривні 51 копійка.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» сплачені останнім судовий збір в сумі 400 (чотириста) гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1200 (одна тисяча двісті) гривень. 
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (м.Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, код ЄДРПОУ 35234236). 
Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ). 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.ст. 354, 355 ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О. П. Грушко