Дата документу 28.04.2026	Справа № 554/3081/26	
 	Провадження № 2/554/2743/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2026 року        м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді   Черняєвої Т.М.
за участі секретаря      Кравченко А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) по заборгованості по сплаті аліментів,-
ВСТАНОВИВ :

05 березня 2026 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Васильєва Л.М. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) по заборгованості по сплаті аліментів, в якому прохала стягнути з відповідача неустойку (пеню), нараховану на заборгованість по аліментам за період з 01.10.2024 р. по 01.01.2026 р. у розмірі 27366, 38 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. 
В обгрунтування позову вказала, що рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 05.10.2023 року у справі №554/6258/23 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2023 р. і до досягнення дітьми повноліття.
Виконавчий лист №554/6258/23 пред`явлений до примусового виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Постановою державного виконавця від 24.11.2023 р. відкрито виконавче провадження №73417068. 
Представником позивача зазначається, що з часу відкриття виконавчого провадження відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей. У зв`язку із наявною заборгованістю по сплаті аліментів позивач зверталася до суду із позовом про стягнення неустойки (пені) по заборгованості по аліментам. Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 27.03.2025 р. у справі №554/12075/24 позовні вимоги задоволено, стягнуто із відповідача на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню), нараховану на заборгованість по аліментам за період з 13.07.2023 р. по 01.10.2024 р. в сумі 21261,13 грн. Перший платіж по сплаті аліментів надійшов від відповідача лише у січні 2026 р.
Представником позивача зазначається, що заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.10.2024 р. по 01.01.2026 р. становить 89710,62 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 09.03.2026 р. відкрито провадження по справі та ухвалено проводити розглядати справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, від представника позивача – адвоката Васильєвої Л.М. надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило, правом на подачу відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 05.10.2023 р. №554/6258/23 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 13.07.2023 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
На виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №73417068 з примусового виконання виконавчого листа №554/6258/23 від 14.11.2023 р. виданого Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 13.07.2023 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вказане підтверджується листом головного державного виконавця Шевченківського відділі державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції України Л. Вертелецькою та витягом з реєстру виконавчих проваджень з АСВП.
Відповідно до рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 27.03.2025 р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню), нараховану на заборгованість по аліментам за період з 13.07.2023 р. по 01.10.2024 р. у розмірі 21261,13 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданого головним державним виконавцем Л.Вертелецько від 22.01.2026 р. №5538 вбачається що у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів із 13.07.2023 р., станом на 01.01.2026 року складає 160539, 41 грн. 
Правовідносини між сторонам по справі виникли з приводу утримання неповнолітніх дітей щодо відповідальності платника аліментів за несплату аліментів. Вказані правовідносини регулюються нормами СК України.
Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до змісту позовної заяви – з відповідача рішенням суду стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Як випливає з розрахунку заборгованості по аліментам, відповідач свої аліментні зобов`язання належним чином не виконував, аліменти на користь позивача не сплачував.
Відповідно до частини першої статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені).
Відповідач контрольний розрахунок та доказів регулярного належного фінансового утримання дітей не надав. Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів останній суду не подав.
Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів був наявним та підтверджується належними доказами - розрахунком заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, суд приходить до висновку, що заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Обставини, на які посилається в обґрунтування позову ОСОБА_1 , підтверджені документально доказами, що наведені вище.
Виходячи із вказаних розрахунків позивачем обчислено пеню на заборгованість по сплаті аліментів.
Отже, судом встановлено, що відповідач був зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей на користь позивача та неналежним чином не виконував свої зобов`язання, має заборгованість за вказаними зобов`язаннями.
Таким чином, із наведених вище норм вбачається, що права на неустойку у одержувача аліментів не виникає, якщо платник аліментів доведе, що несплата аліментів була наслідком будь-якої незалежної від нього обставини.
Отже, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Велика Палата Верховного Суду у справі №333/6020/16-ц від 3 квітня 2019 року уточнила сформовану раніше позицію щодо порядку обчислення неустойки (пені) зі сплати аліментів, визначивши, що обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного дня такого прострочення.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
Згідно ч.2 ст.196 Сімейного кодексу України - розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Обставин, за яких суд мав би зменшити розмір пені, нарахованої на заборгованість, що існує з боку ОСОБА_2 , в ході судового провадження не встановлено.
Отже, суд вважає, що підстав для зменшення розміру пені на аліменти з урахуванням матеріального стану платника немає.
Виходячи із наведеного, вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.
Вирішуючи питання щодо стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Зі змісту ч.ч.1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Представником позивача виконані вимоги ч.8 ст. 141 ЦПК України та подано докази сплати судових витрат на правову допомогу.
Частиною 1статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 вказаної статті передбачається, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру застосовуються, виходячи з конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу, і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та усіх обставин, що мають значення (пункт 43 постанови Верховного Суду від 12.09.2023 у справі № 925/1073/22).
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним порівняно з ринковими цінами адвокатських послуг.
У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Враховуючи складність даної справи, обсяг виконаних адвокатом послуг на час розгляду справи у суді першої інстанції, значення справи для сторін, задоволення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмір 1331,20 грн.
На підставі наведеного, ст.ст. 180, 196 СК України, керуючись ст.ст.81, 263, 265, 280, 354,355 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) по заборгованості по сплаті аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) нараховану на заборгованість по аліментам за період з 01.10.2024 року по 01.01.2026 року у розмірі 27366 грн., 38 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Інші учасники справи, а також відповідачі у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

Суддя    Т.М.Черняєва