Справа № 950/849/26
Номер провадження 3/950/448/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2026 року м.Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Бакланов Р. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лебедині Сумської області матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

До Лебединського районного суду Сумської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 624743 від 26 березня 2026 року, складений інспектором ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області капітаном поліції Сердюк Анною Валентинівною відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Згідно з протоколом, 26 березня 2026 року о 14 год. 50 хв. у м. Лебедині Сумської області по вул. Миколи Хвильового ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ 21103, державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно з протоколом належить ОСОБА_1 , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії «В», повторно протягом року, чим порушила вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України.
Відповідальність за вказане правопорушення органом поліції кваліфіковано за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
У протоколі зазначено, що місцем його складання є: Сумська область, Сумський район, м. Лебедин, вул. Миколи Хвильового (Фрунзе); дата і час складання протоколу - 26 березня 2026 року о 15 год. 06 хв.; технічний засіб відеозапису - 00089; свідки чи потерпілі не залучалися; до протоколу додано постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Після надходження матеріалів справу призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні ОСОБА_1 винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Пояснила, що фактичні обставини, викладені у протоколі, не підтверджені належними доказами. Просила провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши наявні докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Суд зазначає, що зазначена норма підлягає застосуванню у цій справі, оскільки провадження стосується притягнення особи до адміністративної відповідальності із застосуванням значного адміністративного стягнення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Отже, суд зобов`язаний перевірити не лише формальну наявність протоколу, а й те, чи доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами всі елементи складу адміністративного правопорушення, а також чи дотримано процесуальних гарантій особи.
За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Застосовуючи наведену норму, суд виходить із того, що у справі необхідно встановити: чи мала місце подія адміністративного правопорушення; чи керувала ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21103, державний номерний знак НОМЕР_1 , 26 березня 2026 року о 14 год. 50 хв. у м. Лебедині по вул. Миколи Хвильового; чи мала вона право керування транспортним засобом відповідної категорії; чи було це порушення повторним протягом року; чи дотримано під час оформлення матеріалів справи прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Частиною п`ятою ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.
Отже, для притягнення особи до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП орган поліції має довести сукупність таких обставин: факт керування транспортним засобом конкретною особою; відсутність у цієї особи права керування відповідним транспортним засобом або іншу обставину, передбачену частинами другою-четвертою ст. 126 КУпАП; повторність такого порушення протягом року; вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху України передбачено обов`язок водія механічного транспортного засобу мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Ця норма застосовується у справі, оскільки саме її порушення зазначено у протоколі як фактичну підставу для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Разом з тим суд приходить до висновку, що сам по собі запис у протоколі про порушення п. 2.1 «а» ПДР України не доводить факту керування транспортним засобом. Для наявності події адміністративного правопорушення необхідно встановити, що транспортний засіб перебував у русі або що особа фактично здійснювала керування ним, тобто мала реальну можливість впливати на напрямок руху, швидкість та інші параметри руху транспортного засобу.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у встановленому законом порядку орган або посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-, кіно- і відеозапису, а також іншими документами.
Частиною другою ст. 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Таким чином, саме орган поліції, який склав протокол відносно ОСОБА_1 , був зобов`язаний зібрати і надати суду докази, які підтверджують факт керування транспортним засобом, факт відсутності права керування, повторність правопорушення та належне дотримання процесуальної процедури.
Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 624743 від 26 березня 2026 року, суд зазначає, що цей протокол є процесуальним документом, у якому посадова особа органу поліції виклала своє твердження про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Проте протокол не є беззаперечним доказом винуватості особи, не має наперед установленої сили та підлягає оцінці разом з іншими доказами.
Судом встановлено, що у протоколі зазначено технічний засіб відеозапису «00089», однак відеозапис з нагрудних камер поліцейських до матеріалів справи не долучено. Відомості про неможливість його надання, втрату, пошкодження, технічну несправність пристрою або інші об`єктивні причини відсутності такого відеозапису у матеріалах справи відсутні.
Суд приходить до висновку, що відсутність відеозапису з нагрудних камер у цій справі має істотне значення, оскільки саме такий доказ міг би підтвердити або спростувати ключові обставини: факт руху транспортного засобу ВАЗ 21103, державний номерний знак НОМЕР_1 ; факт перебування ОСОБА_1 за кермом; момент зупинки транспортного засобу; підстави звернення працівників поліції до особи; порядок складання протоколу; роз`яснення їй прав; надання можливості подати пояснення та зауваження; вручення копії протоколу.
Матеріали справи не містять інших об`єктивних доказів руху транспортного засобу. Зокрема, до справи не долучено відеозапису з патрульного автомобіля, фотоматеріалів, письмових пояснень очевидців, показань свідків, схеми місця події або інших документів, які б підтверджували, що 26 березня 2026 року о 14 год. 50 хв. ОСОБА_1 фактично керувала автомобілем ВАЗ 21103, державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Лебедині по вул. Миколи Хвильового.
Відсутність доказів руху транспортного засобу не є формальним недоліком матеріалів справи. Для кваліфікації дій особи за ст. 126 КУпАП має бути доведено саме керування транспортним засобом, а не лише перебування особи біля транспортного засобу, належність транспортного засобу особі або наявність у неї можливості користуватися таким транспортним засобом. Належність автомобіля ОСОБА_1 , зазначена у протоколі, сама по собі не доводить, що вона керувала ним у конкретний час і в конкретному місці.
Суд також враховує, що у протоколі зазначено: свідки чи потерпілі не залучалися. Відсутність свідків сама по собі не завжди свідчить про недоведеність правопорушення, однак у цій справі вона має істотне значення, оскільки інших незалежних джерел доказування факту керування транспортним засобом суду не надано.
Оцінюючи наявну у матеріалах справи постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд зазначає, що такий документ може мати значення для перевірки ознаки повторності. Однак навіть за умови наявності ознаки повторності, обов`язковою передумовою відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП є доведення нового факту керування транспортним засобом особою, яка не має права керування. Оскільки факт керування транспортним засобом у цій справі належними доказами не підтверджено, наявність попередньої постанови не може самостійно утворювати склад адміністративного правопорушення.
Крім того, для підтвердження повторності орган поліції має надати суду такі відомості, які дозволяють перевірити, що попередня постанова стосувалася саме ОСОБА_1 , була винесена за правопорушення, передбачене частинами другою-четвертою ст. 126 КУпАП, та на момент інкримінованої події набрала законної сили. У разі якщо матеріали справи не містять повної та належної інформації щодо цих обставин, повторність не може презюмуватися.
Суд окремо оцінює аргумент сторони про те, що факт правопорушення підтверджується самим протоколом про адміністративне правопорушення.
Суд відхиляє такий аргумент, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП протокол є лише одним із джерел доказів і не має наперед установленої сили. Протокол фіксує позицію посадової особи, яка його склала, однак не звільняє орган поліції від обов`язку довести подію правопорушення та винуватість особи іншими фактичними даними, якщо особа заперечує свою вину, а ключові обставини справи не підтверджені об`єктивними доказами.
Суд також відхиляє аргумент про те, що відсутність відеозапису з нагрудних камер не впливає на можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Суд погоджується, що КУпАП не встановлює правила, за яким відсутність відеозапису завжди автоматично тягне закриття провадження. Проте у цій конкретній справі відеозапис мав істотне доказове значення, оскільки саме він міг підтвердити факт керування транспортним засобом, факт руху автомобіля, обставини зупинки та процедуру оформлення матеріалів. За відсутності відеозапису, свідків, фотоматеріалів та інших об`єктивних доказів суд не має достатньої фактичної бази для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 .
Суд відхиляє аргумент про те, що наявність підписів у протоколі сама по собі підтверджує належне роз`яснення прав і дотримання процесуальної процедури.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, що передбачає відповідальність, пояснення особи, інші відомості, необхідні для вирішення справи. При складенні протоколу особі роз`яснюються її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.
Стаття 268 КУпАП гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, а також оскаржувати постанову у справі.
Згідно зі ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів.
Суд зазначає, що роз`яснення прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є формальністю. Воно має забезпечити реальну можливість особи розуміти суть обвинувачення, надати пояснення, заявити клопотання, скористатися правничою допомогою та ефективно захищатися.
Судом встановлено, що матеріали справи не містять відеозапису або іншого об`єктивного доказу, який би дозволив перевірити фактичне роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також порядок складання протоколу. Наявність у протоколі формальної відмітки про роз`яснення прав не усуває сумнівів щодо реального забезпечення права особи на захист, особливо з урахуванням того, що особа в судовому засіданні винуватість не визнала та заперечила доведеність обставин, зазначених у протоколі.
Суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні докази процесуального порядку складання протоколу, а саме докази того, як саме складався протокол, чи було ОСОБА_1 фактично роз`яснено її права, чи було надано реальну можливість надати пояснення по суті обвинувачення та чи було забезпечено її право на захист.
Суд враховує положення ст. 62 Конституції України, відповідно до яких особа вважається невинуватою, доки її вину не доведено у законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Хоча ст. 62 Конституції України безпосередньо стосується кримінального обвинувачення, закріплений у ній принцип презумпції невинуватості застосовується і в провадженні у справах про адміністративні правопорушення, які за своїм характером є публічно-правовим обвинуваченням особи у вчиненні протиправного діяння та можуть мати для неї істотні правові наслідки.
З урахуванням суворості санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, яка передбачає істотне адміністративне стягнення, суд приходить до висновку, що вина особи має бути доведена таким обсягом доказів, який не залишає розумних сумнівів щодо наявності події правопорушення та вини особи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Виконуючи вимоги ст. 280 КУпАП, судом встановлено, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що 26 березня 2026 року о 14 год. 50 хв. у м. Лебедині по вул. Миколи Хвильового ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ 21103, державний номерний знак НОМЕР_1 . Також відсутні належні докази руху транспортного засобу, обставин зупинки, процедури складання протоколу та фактичного роз`яснення особі її процесуальних прав.
Суд не може усунути зазначені недоліки доказування шляхом припущень. Суд не може виходити з того, що особа керувала транспортним засобом лише тому, що це зазначено у протоколі. Суд не може припускати, що права були роз`яснені належним чином, якщо відсутні об`єктивні дані, які дозволяють перевірити таку обставину. Суд не може вважати доведеним факт руху транспортного засобу, якщо матеріали справи не містять жодного об`єктивного доказу такого руху.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За змістом ст. 284 КУпАП за наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, суд виносить постанову про закриття провадження у справі.
Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатньої сукупності належних, допустимих і достовірних доказів, які б підтверджували подію адміністративного правопорушення та наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Питання про стягнення судового збору суд не вирішує, оскільки судовий збір у справах про адміністративні правопорушення стягується у разі ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення, тоді як у цій справі провадження підлягає закриттю.
Керуючись ст. 7, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 280, 283, 284, 294 КУпАП, ст. 62, 63 Конституції України, суддя
п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:       Роман БАКЛАНОВ