ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 187/553/26
2/0187/488/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2026 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області
у складі головуючого судді Соловйова І.М.,
за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П.,
розглянувши в селище Петриківка в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» 
про захист прав споживачів,-
ВСТАНОВИВ:
26.03.2026 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі відповідач, банк), яким з урахуванням заяви про усунення недоліків позовної заяви від 09.04.2026, позивач просить суд:
1. визнати зобов`язання ОСОБА_1 перед відповідачем правонаступником по договору Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» по кредитному договору №26257018864535 від 11.06.2012 (далі кредитний договір) припиненими;
2. судові витрати покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.06.2012 між позивачем та АТ «Банк Ренесанс Капітал» (правонаступником якого є АТ «ПУМБ») було укладено кредитний договір. Позивач зазначає, що рішенням суду, яке набрало законної сили 30.11.2020, банку відмовлено в задоволенні позову про стягнення заборгованості за цим договором у зв`язку зі спливом позовної давності. Крім того, 30.09.2020 відповідач самостійно закрив цей кредитний договір та списав заборгованість, а умови договору не передбачали автоматичної пролонгації або продовження строку користування овердрафтом. Однак попри набрання судовим рішенням законної сили та закриття договору, банк протягом 2021-2025 років продовжував висувати вимоги про повернення кредиту. На запит позивача від 22.05.2025 відповідач листом від 04.06.2025 повідомив, що списання заборгованості на інші рахунки не є прощенням боргу, тому фінансова установа продовжує заходи з його врегулювання. На переконання позивача, такі дії відповідача вводять її як споживача в оману щодо суті та законності нарахування заборгованості, а також свідчать про вимагання повернення споживчого кредиту, строк позовної давності якого минув, що прямо заборонено Законом України «Про захист прав споживачів». Посилаючись на протиправність дій відповідача та зловживання ним своїми правами, позивач вважає, що її порушені права підлягають судовому захисту шляхом визнання зобов`язання за вказаним кредитним договором припиненим.
Ухвалою суду від 30.03.2026 позовна заява залишена без руху, недоліки якої виконані позивачем 09.04.2026.
Ухвалою суду від 10.04.2026 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалу про відкриття провадження відповідач отримав в електронному кабінеті 14.04.2026, про, що свідчить довідка про доставку електронного документу.
Згідно п. 2 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
З огляду на те, що судом ужито всіх передбачених законом заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи, відповідач вважається таким, що повідомлений про судове засідання належним чином.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк правом на подання відзиву не скористався, суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до частини восьмої статті 178 та частини другої статті 191 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
11.06.2012 між позивачем та АТ «Банк Ренесанс Капітал» (правонаступником якого є відповідач) було укладено кредитний договір №26257018864535 (у формі Пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування). За умовами договору позивачу було відкрито картковий рахунок з лімітом овердрафту в розмірі 1 000,00 грн (згодом збільшеного до 9 700,00 грн) строком на 24 місяці (до 10.06.2014) та видано кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 02/2014.
07.04.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинений виконавчий напис №302 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість у розмірі 21 803,67грн.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 04.03.2020 у справі № 758/5991/18 між цими ж самими сторонами визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса № 302 від 07.04.2018 про стягнення заборгованості за договором № 26257018864535. Суд констатував, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги чинного законодавства щодо процедури його винесення та перевірки безспірності вимог відповідача. Дане рішення набрало законної сили 22.04.2020.
04.01.2019 відповідач звернувся до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з позовом (справа № 187/20/19) до позивача про стягнення з неї заборгованості за Кредитним договором у розмірі 91 503,27 грн.
Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22.01.2019 позовну заяву визнано неподаною та повернуто банку.
06.08.2020 відповідач звернувся до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з позивачки заборгованості за Кредитним договором у розмірі 35 340,44 грн – справа № 187/1038/20.
Рішенням суду від 28.10.2020 банку було відмовлено у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку зі спливом позовної давності, перебіг якої почався після здійснення останнього платежу 16.02.2015 та закінчився у лютому 2018 року. Дане рішення набрало законної сили 30.11.2020.
Згідно з даними по рахунку позивача відкритого у банку (відповідача), 30.09.2020 відбулося списання простроченої заборгованості по Кредитному договору на підставі протоколу Правління № 23 від 22.09.2020 (ID 5C25D4D7EF204C6D3225EBD0FB841116). Станом на 04.06.2025 – вихідний дебет та кредит – 0.
22.05.2025 позивач звернулася до банку із заявою щодо отримання роз`яснень про підстави нарахування боргу. У відповідь банк листом від 04.06.2025 № КНО-56.3.2/90100 повідомив про можливість отримання документів у відділенні банку та надав розрахунок суми повного погашення по кредиту системи 7108 на 23.05.2025 по Кредитному договору: основний борг 9 874,60 грн, відсотки 21 209,92 грн, пеня 4 850,02 грн, а всього 35 934,54 грн.
Згідно з довідкою Українського Бюро Кредитних Історій (звіт актуальний на 23.03.2026), у позивача всього 7 кредитів, і всі вони мають статус «закриті». Стосовно договору № 26257018864535 зафіксовано статус «списаний (30.09.2020)». Станом на серпень 2020 року заборгованість відображалася у розмірі 30 782,60 грн, а вже станом на вересень 2020 року вона становила 0 грн.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, елементом якого є принцип правової визначеності. Стаття 129-1 Основного Закону передбачає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
На розвиток логіки Основного Закону, відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Відповідно до частин 1 та 4 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
При цьому вказане право у певних випадках обмежене строком позовної давності. За змістом статей 256, 257 ЦК України, позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частина 1 статті 261 ЦК України встановлює, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до статті 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Разом з тим, відповідно до статей 598, 599, 605 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином або внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.
Суд зазначає, що відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин за участю інших суб`єктів здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах. А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають із споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».
Враховуючи правову природу Кредитного договору, який за своїм характером є споживчим, на правовідносини, що виникли між сторонами, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення договору від 11.06.2012), кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк позовної давності якого минув.
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.
Факт спливу позовної давності вже встановлений рішенням суду у справі № 187/1038/20, яке набрало законної сили. Верховний Суд у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23 наголосив, що спроба довести наявність боргу за наявності рішення про відмову у його стягненні є неприпустимою ревізією судового рішення, що порушує принцип res judicata.
Вимоги Банку після встановлення судом факту спливу позовної давності є прямим порушенням заборони, встановленої пунктом 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення договору від 11.06.2012).
Окрім того, Банк порушив принцип заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium). 
Так, 30.09.2020 Банк вніс до Бюро кредитних історій відомості про списання боргу та закриття договору. Подальші вимоги про сплату того самого боргу прямо суперечать попередній поведінці кредитора. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, добросовісність виключає поведінку, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, якщо інша сторона розумно покладалася на них. Спроба Банку згодом «реанімувати» борг є проявом недобросовісності.
Щодо ефективності обраного способу захисту, вимога позивача про визнання зобов`язання за кредитним договором припиненим є належним способом захисту інтересу в правовій визначеності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.10.2022 у справі № 910/14224/20 зазначила, що визнання припиненими зобов`язань боржника є ефективним способом захисту, якщо кредитор не визнає такого припинення.
Аналізуючи встановлені обставини справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки факт спливу позовної давності за кредитним договором, який за своєю правовою природою є споживчим, підтверджений судовим рішенням, що набрало законної сили, а подальші дії відповідача щодо пред`явлення вимог про стягнення раніше списаного та закритого боргу суперечать принципу заборони суперечливої поведінки, порушують право позивача на правову визначеність та пряму заборону, встановлену пунктом 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення договору від 11.06.2012), у зв`язку з чим обраний позивачем спосіб захисту шляхом визнання зобов`язання за кредитним договором припиненим є ефективним, належним та спроможним забезпечити повне відновлення його порушених прав.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору.
З урахуванням вимог статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Оскільки позовну заяву подано в електронній формі через систему «Електронний суд», із застосуванням коефіцієнта 0,8 відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача за вимогою немайнового характеру, становить 1 064,96 грн.
Керуючись статтями 4, 12, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Визнати зобов`язання ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» по кредитному договору №26257018864535 від 11.06.2012 припиненими.
Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір в розмірі 1 064,96 (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок) гривень на користь держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 4; код ЄДРПОУ 14282829.
Повне судове рішення складено та підписано 27.05.2026 року.

Суддя І. М. Соловйов