Справа № 353/362/26
Провадження № 2/353/417/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року	м.Тлумач	

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І., 
за участю: cекретаря судового засідання - Круховської С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Івано-Франківський відділ Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з нерухомого майна, -
в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Івано-Франківський відділ Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просила зняти арешт з нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 8262722, який накладений на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, АА № 457447, 04.12.2008, ВДВС Тлумацького РУЮ, з всього нерухомого майна ОСОБА_1 . Свої вимоги обгрунтовує тим, що їй згідно Свідоцтва проо право на спадщну за законом від 18.06.2025 року належить 1/3 частка права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Надднісрянщина» Івано-Франківського району Івано-Франківської області село Долина, розміром 50,19 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).
Вона звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. щодо укладення договору купівлі-продажу наведеного нерухомого майна та та отримала інформацію, що на її нерухоме майно накладено арешт на підставі Постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, АА № 457447, 04.12.2008, ВДВС, Тлумацького РУЮ, що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.03.2026 року.
На її звернення 16.02.2026 року Івано-Франківський відділ Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надав письмову інформацію про відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо неї. 
Вказала, що на даний час у неї немає будь-яких богових зобов`язань та рішень судів чи іших органів про стягнення з неї коштів. Заборгованість перед ЗАТ «ПриватБанк» нею повністю погашена на початку 2009 року, однак квитанція про погашення боргу не збереглася.
25.02.2026 року вона отимала від АТ КБ «ПриватБанк» інформаційну довідку, що станом на 05.02.2026 року у неї немає заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».
Зазначила, що накладений арешт на все її нерухоме майно позбавляє її конституційного право володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності нерухомим майном.
Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.
Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 08.04.2026 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами о 10 год. 00 хв. 06.05.2026 року. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Роз`яснено відповідачу, що відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву він має право пред`явити зустрічний позов. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. 
Згідно довідок про доставку електронного документу (а.с. 17, 18) та рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с. 19, 20) відповідач і третя особа були своєчасно та належним чином повідомлені про розгляд справи.
06.05.2026 року через ситему систему «Електронний суд» представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» адвокат Рокецька С.В. надіслала заяву (а.с. 21-22), в якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказала, що позовна заява не містить жодного обґрунтування та підстав визначення АТ КБ «ПриватБанк» відповідачем у цій справі. Позивач не зазначає в чому полягає порушення його права з боку АТ КБ «ПриватБанк», які дії банку призвели до цих порушень, в який спосіб вони можуть бути відновлені та на підставі яких матеріальних норм регулюються дані правовідносини. Таким чином, в частині позовних вимог до АТ КБ «ПриватБанк» позов є безпідставним та необґрунтованим, а сам банк є неналежним відповідачем з огляду на спосіб захисту обраний самим позивачем.
У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. 
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Судом встановлено, що згідно Свідоцтва проо право на спадщну за законом, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. 18.06.2025 року (а.с. 3) ОСОБА_1 (позивач) як спадкоємниці ОСОБА_2 належить 1/3 частка права на земельну частку (пай) у землі в цілому, яка перебуває у колективній власності КСП «Надднісрянщина» Івано-Франківська область, Івано-Франківський район (до зміни Тлумацький район), село Долина, розміром 50,19 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 469475768 від 23.03.2026 року (а.с. 6-8) вбачається, що на все нерухоме майно (невизначене майно) ОСОБА_1 (позивач) накладено арешт, реєстрацій номер обтяження: 8262722; зареєстровано 04.12.2008 року о 15 год. 51 хв. 37 сек. реєстратором: Івано-Франківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серії АА № 457447, 04.12.2008, ВДВС Тлумацького РУЮ.
Відповідно до листа-повідомлення Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 31936 від 16.02.2026 року (а.с. 4) згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі АСВП) та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відносно ОСОБА_1 (позивач) Івано-Франківською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано обтяження всього нерухомого майна за № 8262722 від 04.12.2008 року на піставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження АА № 457447 від 04.12.2008 року, виданої Відділом державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції. Згідно відомостей АСВП у окремому спецрозділі – Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, який є архівною складовою частиною та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження системи, облікується виконавче провадження № 983260 з примусового виконання судового наказу № 2н-118 від 18.07.2008 року, виданого Тлумацьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «ПриватБанк» (змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк») 1441,81 грн. боргу.
Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» № 4РММА4ТJA33PI0UM від 25.02.2026 року (а.с. 5) ОСОБА_1 (позивач) станом на 25.02.2026 року немає заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».
Порядок звернення стягнення на грошові кошти та інше майно боржника, арешт та вилучення майна боржника визначено Роздідом VII Закону України «Про виконавче провадження», зокрема ч. 1 ст. 48 вищевказаного закону передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
При цьому, відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: (1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; (2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; (3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; (4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; (5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; (6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; (7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; (8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; (9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; (10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Згідно роз`яснень, викладених в абзаці 3 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК попередньої редакції, ст. 12 ГПК попередньої редакції) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. 
Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч. 1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності.
Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. 
Крім цього, ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.
Тобто в розумінні цієї статті, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. 
Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Як видно з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні в Івано-Франківському відділі Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відсутні виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 (позивач), жодної заборгованості позивач перед АТ КБ «ПриватБанк» немає, тобто підстав для продовження обтяження на майно позивача не має. Зазначені обставини порушують право позивача належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності нерухомим майном.
За встановлених в судовому засіданні обставин доводи сторони відповідача не заслуговують на увагу.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в ході розгляду справи доведені ті обставини, на які сторона позивача посилалася як на підстави позовних вимог, позовні вимоги є підставними, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Однак, враховуючи клопотання позивача, суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати по справі слід віднести на її рахунок.
На підставі вищевикладеного, відповідно до Конституції України, ст.ст. 316, 321, 328, 391 ЦК України, ст.ст. 18, 48, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Зняти арешт з нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 8262722, який накладений на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, АА № 457447, 04.12.2008, ВДВС Тлумацького РУЮ, з всього нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий	Н. І. ЛУЩАК