КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2026 року м. Київ справа №640/21809/18
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «ДЖІ ЕНД КО» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення – рішення,
в с т а н о в и в: 
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Приватне підприємство «ДЖІ ЕНД КО» з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення від 17.09.2018 №0622041213.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 справу прийнято до провадження та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. 
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю податкового повідомлення – рішення від 17.09.2018 №0622041213
Відповідачем до суду подано відзив, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ПП «ДЖІ ЕНД КО» за результатами якої 05.07.2018 складено акт №8994/26-15-12-13-20.
Актом перевірки встановлено, що на порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість позивачем несвоєчасно сплачувались суми узгодженого грошового зобов`язання по податковим деклараціям з податку на додану вартість за 2016-2017 роки на загальну суму 277 440,05грн.
Слід зазначити, що кошти, спрямовані ПП «ДЖІ ЕНД КО» на сплату платежів до бюджету з ПДВ, в автоматичному режимі зараховувались у погашення сум податкового боргу у порядку календарної черговості його виникнення відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України. Відповідно на момент погашення в картці особового рахунку в автоматичному режимі розраховувались штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань згідно з п. 126.1 ст. 126 ПК України у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу. 
На підставі встановленого порушення відповідачем 17.09.2018 прийнято податкове повідомлення – рішення №0622041213, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 10%, що складає 27 744,05грн.
У порядку адміністративного оскарження податкове повідомлення – рішення від 17.09.2018 №0622041213 залишено без змін, а скарга без задоволення. 
Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковим кодексом України (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;.
За правилами пунктів 59.1 та 59.3 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Поряд з цим, згідно з п. 131.2 ст. 131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.
Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.
Відповідно до п/п. 129.1.1. п. 129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Пунктом 129.4. ст. 129 ПК України встановлено, що на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881) затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок 422).
Підрозділ 7 Розділу ІІІ Порядку № 422 визначає правила нарахування та погашення пені за несвоєчасно сплачені суми платежів, що контролюються органами ДФС.
Пунктом 1 підрозділу 7 Розділу ІІІ Порядку № 422 визначено, що нарахування пені розпочинається після закінчення строків погашення узгодженого грошового зобов`язання. При нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно з Податковим кодексом України; у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до облікової картки платника податків ПП «ДЖІ ЕНД КО» за період 2016-2017р. податковим органом здійснюється зарахування сплачених позивачем сум податку на додану вартість в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.
У той же час, факт несвоєчасної сплати узгоджених зобов`язань позивачем у встановлений законом 10-денний з моменту узгодження строк не є спірним між сторонами.
Несвоєчасна сплата узгоджених сум грошових зобов`язань у встановлений законом строк є передумовою для нарахування пені, несплачені суми якої разом із сумами грошових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій і є податковим боргом платника податків.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 822/3592/17.
Підсумовуючи викладене, суд погоджується з висновками контролюючого органу, що можливість податкового органу здійснювати зарахування сум податку, сплаченого платником, в рахунок погашення податкового боргу попередніх періодів незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, передбачена п. 87.9 ст. 87, п. 131.2 ст. 131 ПК України, у зв`язку з чим дії податкового органу щодо зарахування сплачених позивачем сум податку в рахунок погашення заборгованості попередніх періодів в порядку календарної черговості виникнення податкового боргу узгоджуються з вимогами податкового законодавства, що є наслідком безпідставності заявлених позовних вимог.
Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 25.02.2025 у справі № 804/7584/17.
З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. 
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно зі ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -
в и р і ш и в: 
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.