Справа №949/451/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дубровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Дубровиця Дубровицького району Рівненської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Воскресенськ Московської області російської федерації.
Заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 за межами України, а саме у місті Воскресенськ Московської області російської федерації, померла громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її смерть була зареєстрована 05 вересня 2007 року Головним управлінням ЗАГС Московської області Воскресенським управлінням ЗАГС, про що складено актовий запис про смерть №1526 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . 
Оскільки смерть ОСОБА_2 настала та була зареєстрована на території російської федерації, державна реєстрація її смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України проведена не була. Разом з тим проведення такої державної реєстрації є необхідним для отримання свідоцтва про смерть встановленого українським законодавством зразка, а також для подальшого оформлення прав та вчинення юридично значимих дій, пов`язаних із фактом смерті цієї особи.
З метою проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 в Україні заявниця зверталася до Дубровицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Однак органом державної реєстрації актів цивільного стану їй було роз`яснено, що державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, чи на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Водночас наявний у заявниці документ про смерть, виданий органом російської федерації, не є документом встановленої форми, на підставі якого може бути проведена державна реєстрація смерті в Україні.
У зв`язку з відсутністю можливості провести державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 у позасудовому порядку заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час. Встановлення зазначеного факту має для неї юридичне значення, оскільки рішення суду буде підставою для проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 органом державної реєстрації актів цивільного стану України та отримання відповідного свідоцтва про смерть.
До початку розгляду справи від заявниці ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, у якій вона зазначила, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Від представника заінтересованої особи — Дубровицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту прав, свобод чи інтересів осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).
За п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Як передбачено ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
За змістом ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Згідно зі ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану, зокрема, є смерть фізичної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час чи про оголошення її померлою.
Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть, фельдшерська довідка про смерть, лікарське свідоцтво про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, а також інші документи, визначені цими Правилами.
Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Воскресенськ Московської області російської федерації померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка міста Дубровиця Дубровицького району Рівненської області, Україна.
Зазначена обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 05 вересня 2007 року Головним управлінням ЗАГС Московської області Воскресенським управлінням ЗАГС. Із вказаного свідоцтва вбачається, що смерть ОСОБА_2 зареєстрована 05 вересня 2007 року, про що складено актовий запис про смерть №1526, а місцем її смерті зазначено місто Воскресенськ Московської області (а.с. 9).
Оцінивши зміст вказаного свідоцтва про смерть, суд дійшов висновку, що наведені у ньому відомості є достатніми для ідентифікації померлої особи та встановлення факту її смерті у певний час і в певному місці. При цьому зазначений документ містить конкретні відомості про особу померлої, дату її народження, громадянство, місце народження, дату смерті, місце смерті, а також реквізити актового запису про смерть.
Суд враховує, що смерть ОСОБА_2 настала за межами України та була зареєстрована органом державної реєстрації актів цивільного стану російської федерації. У зв`язку з цим наявний у заявниці документ про смерть не є тим документом встановленої форми, на підставі якого орган державної реєстрації актів цивільного стану України може безпосередньо провести державну реєстрацію смерті відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».
Водночас ця обставина не позбавляє суд можливості оцінити копію свідоцтва про смерть як письмовий доказ у справі про встановлення факту смерті особи в певний час. У даному випадку суд не вирішує питання про визнання чи заміну іноземного актового запису про смерть, а перевіряє наявність юридичного факту смерті ОСОБА_2 та наявність обставин, які унеможливлюють державну реєстрацію цього факту органом державної реєстрації актів цивільного стану України у позасудовому порядку.
З матеріалів справи вбачається, що заявниця зверталася до Дубровицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з питання проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 в Україні.
Як зазначено у письмовій відповіді Дубровицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 13 грудня 2025 року №143/135-24.12-04-05, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, або на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час чи про оголошення її померлою. У цій же відповіді орган державної реєстрації актів цивільного стану повідомив заявницю, що провести державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 на підставі пред`явлених документів неможливо (а.с. 14).
Отже, заявниця вживала заходів для проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 у позасудовому порядку, однак компетентним органом державної реєстрації актів цивільного стану України повідомлено про неможливість проведення такої реєстрації на підставі наявних у заявниці документів.
Оцінюючи вказану відповідь органу державної реєстрації актів цивільного стану, суд виходить з того, що вона має істотне значення для вирішення справи, оскільки підтверджує саме ту умову, з якою п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України пов`язує можливість судового встановлення факту смерті особи в певний час, а саме неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті в адміністративному порядку.
Судом також досліджено інші письмові матеріали, подані заявницею разом із заявою. Зокрема, досліджено копії документів, що стосуються особи заявниці та її анкетних даних (а.с. 5-7), а також витяг з реєстру територіальної громади щодо місця проживання заявниці (а.с. 8).
Крім того, судом досліджено документи актового стану, які стосуються походження заявниці та зміни її прізвища. Із вказаних документів вбачається, що заявниця народилася як ОСОБА_3 , її матір`ю зазначена ОСОБА_4 (а.с. 11). Водночас із документів про реєстрацію шлюбу матері заявниці вбачається, що до реєстрації шлюбу вона мала прізвище « ОСОБА_5 », а після реєстрації шлюбу змінила його на « ОСОБА_6 » (а.с. 10). Також із документів про реєстрацію шлюбу заявниці вбачається зміна її прізвища з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (а.с. 12). Наведені документи у своїй сукупності підтверджують послідовність зміни прізвищ заявниці та її матері, а також пояснюють правовий інтерес заявниці у зверненні до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 .
Окремо судом досліджено відповідь Дубровицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 11 лютого 2026 року №104/118-24.12-03-04, зі змісту якої вбачається, що заявниця зверталася до органу державної реєстрації актів цивільного стану з питання отримання документів щодо ОСОБА_2 , однак їй було роз`яснено неможливість видачі відповідного документа у позасудовому порядку без подання документів, які підтверджують право заявниці на його одержання, зокрема документів на підтвердження родинних відносин із ОСОБА_2 (а.с. 14-15).
Зазначені документи у сукупності пояснюють обставини звернення заявниці до суду та не містять відомостей, які б спростовували факт смерті ОСОБА_2 або ставили під сумнів необхідність судового встановлення цього факту для подальшої державної реєстрації смерті в Україні. 
Водночас суд не надає цим документам окремої правової оцінки щодо встановлення факту родинних відносин, оскільки предметом розгляду у цій справі є встановлення факту смерті особи в певний час.
Таким чином, у цій справі звернення до суду зумовлене не необхідністю повторного підтвердження факту, який був зареєстрований іноземним органом, а неможливістю проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 органом державної реєстрації актів цивільного стану України у позасудовому порядку. Саме рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є належною правовою підставою для проведення державної реєстрації смерті в Україні.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінивши досліджені письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми для встановлення факту смерті ОСОБА_2 у певний час. Досліджені докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей щодо істотних обставин справи та підтверджують як факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Воскресенськ Московської області російської федерації, так і неможливість проведення державної реєстрації її смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України без відповідного рішення суду.
Судом не встановлено обставин, які б давали підстави сумніватися у достовірності наведених у документах відомостей або спростовували факт смерті ОСОБА_2 у зазначений час та у зазначеному місці.
Встановлення факту смерті ОСОБА_2 має для заявниці юридичне значення, оскільки без встановлення такого факту судом вона позбавлена можливості провести державну реєстрацію смерті цієї особи органом державної реєстрації актів цивільного стану України та отримати відповідне свідоцтво про смерть українського зразка.
Судом не встановлено наявності спору про право між учасниками справи. Заявлена вимога не спрямована на вирішення питання про спадкування, склад спадкового майна, коло спадкоємців, належність майна чи обсяг майнових прав будь-яких осіб. Предметом розгляду є виключно встановлення юридичного факту смерті ОСОБА_2 у певний час з метою подальшої державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України.
Таким чином, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Воскресенськ Московської області російської федерації померла громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Дубровиця Дубровицького району Рівненської області. Проведення державної реєстрації її смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України у позасудовому порядку є неможливим, що підтверджується письмовою відповіддю компетентного органу.
Приймаючи до уваги те, що обставини, викладені у заяві, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, є логічно узгодженими між собою та не спростовані іншими матеріалами справи, а також з огляду на те, що заявниця позбавлена можливості в іншому, ніж судовому, порядку провести державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 в Україні, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту смерті особи в певний час є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 89, 211, 259, 263-265, 293, 294, п. 8 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 318, 319 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дубровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті — задовольнити.
Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Дубровиця Сарненського району Рівненської області, Україна, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Воскресенськ Московської області російської федерації.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 07 вересня 1999 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.

Заінтересована особа: Дубровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, вулиця Воробинська, буд. 4, місто Дубровиця, Сарненський район, Рівненська область, 34100, код ЄДРПОУ 35080399.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області       Оборонова І.В.