Справа №155/635/26
Провадження №2-о/155/47/26

ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року       місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді – Яремчук С.М.,
при секретарі судового засідання – Задурській К.М.,
за участю:
заявниці – ОСОБА_1 ,
представника заявниці – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування особи на утриманні, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, ОСОБА_3 , –

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обставин справи
Заявниця ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт її перебування на утриманні ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вимоги заяви обґрунтовані тим, що заявниця з серпня 2024 року розпочала проживати разом з ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 у її житловому будинку. При цьому, ОСОБА_4 зареєстрований в АДРЕСА_2 . 08 листопада 2025 року заявниця зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та продовжили проживати разом. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Заявниця вказує, що протягом усього спільного життя вони проживали разом як одна сім`я, вели спільне господарство та побут, спільно оплачували комунальні послуги та витрати, піклувались та доглядали одне про одного. Також заявниця зазначає, що основним доходом їх сім`ї, була пенсія, яку отримував її чоловік, яка в рази перевищувала розмір отримуваної нею пенсії. Відтак, остання фактично перебувала на його утриманні і має на даний час право на пенсію по втраті годувальника. Після смерті чоловіка заявниця звернулась до органів ПФУ, однак їй було відмовлено з причини різних місць реєстрації. Зазначає, що у позасудовому порядку отримати довідку про перебування особи на утриманні за вказаних обставин не може, а тому це необхідно зробити в судовому порядку. У зв`язку з наведеним просить заяву задовольнити.

Рух справи в суді
Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 23 квітня 2026 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 23 квітня 2026 року витребувано письмові докази.

Позиція учасників судового розгляду
Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні показала, що з 2024 року вона стала спільно проживати з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . У листопаді 2025 року одружились. Вели спільний побут, мали господарство. Зазначила, що її пенсія невелика, а у чоловіка була значно більша, близько 20000 гривень, тому чоловік її утримував. Інших доходів у неї не має. Просила заяву задовольнити.
Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги заяви підтримав в повному обсязі із підстав, викладених у ній, просив її задовольнити.
Представник заінтересованої особи, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в судове засідання не з`явилася, 06 травня 2026 року подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутність їхнього представника. При розгляді заяви покладалася на об`єктивність та неупередженість суду.
Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, місце та час розгляду справи. Причину своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не подавав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 з 08 листопада 2025 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 08 листопада 2025 року (а. с. 16).
Заявниця з 24 січня 2019 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 8).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 20 лютого 2026 року (а. с. 15). На час смерті він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
За життя ОСОБА_4 перебував на пенсійному обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Станом на лютий 2026 року розмір пенсії становив 20338,67 гривень. Дані обставини підтверджуються довідкою Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №0300-0506-7/35603 від 05 травня 2026 року, наданої на виконання ухвали Горохівського районного суду Волинської області від 23 квітня 2026 року.
Заявниця перебуває на пенсійному обліку як отримувач пенсії по інвалідності і її розмір станом на квітень 2026 року становить 3406,00 гривень (а. с. 9).
Згідно з довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5 від 21 квітня 2026 року та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 27 травня 2026 року у заявниці ОСОБА_1 будь-які інші доходи відсутні.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 25 березня 2026 року №27 заявниці було відмовлено в призначенні пенсії в разі втрати годувальника, у зв`язку з непідтвердженням факту перебування на утриманні померлого чоловіка. Пенсійний орган зазначив, що у поданих заявницею документах адреси у Витягах з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 та померлого годувальника не співпадають (а. с. 13 – 14).
Разом з тим, з довідки Горохівської міської ради Луцького району Волинської області №42 від 20 квітня 2026 року вбачається, що заявниця ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_4 проживали за адресою: АДРЕСА_1 , та вели спільне господарство. Після смерті ОСОБА_4 його спадкоємцями є дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 (а. с. 11).
Окрім того, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що проживає із заявницею по сусідству, є її кумою. Ствердила, що покійний ОСОБА_4 дійсно з липня-серпня 2024 року і до моменту смерті проживав разом із ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . Проживали як одна сім`я, вели спільний побут. Заявниця дуже піклувалась про чоловіка, оскільки останній часто хворів: готувала йому їжу, возила у лікарню. Зазначила, що у померлого ОСОБА_4 були більші доходи, аніж у заявниці, які і були джерелом для існування сім`ї.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що є онукою заявниці. Зазначила, що її бабуся проживала спільно із ОСОБА_4 з 2024 року в АДРЕСА_1 . Основними доходами в сім`ї були доходи ОСОБА_4 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що перебував у дружніх стосунках із померлим ОСОБА_4 та часто гостював у останнього. З 2024 року ОСОБА_4 почав проживати однією сім`єю із ОСОБА_1 за адресою місця проживання останньої. Зазначив, що сім`я вела спільне господарство, дружина дуже піклувалась про ОСОБА_4 . Знає, що у померлого доходи були значно більші, аніж у його дружини.
Отже, на переконання суду, факт спільного проживання заявниці ОСОБА_1 та її покійного чоловіка ОСОБА_4 за однієї адресою, та, відповідно, і факт перебування на утриманні, підтверджується сукупністю наданих заявницею доказів.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення
В ст. 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).
Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначені умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, за яких, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається зазначеним у частині 2 цієї статті членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, – незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» членами сім`ї, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), – до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти – до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності – один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.
До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до вимог п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за №22-1 (зі змінами), за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.
В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні; для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року ; для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником.
Таким чином, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого встановлюється судом, зокрема, для призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю була постійним і основним джерелом засобів до існування, навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.
Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.
Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалась систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.
Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі №210/2422/16-ц, від 13 січня 2021 року у справі №592/17552/18.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
В силу вимог ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасового знаходиться.
Положеннями ст. 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17 (провадження №61-44149св18).
Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання померлого чоловіка заявниці за місцем її проживання не може бути доказом того, що вона не проживала з ним, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що заявниця не проживала зі своєю чоловіком на час його смерті, якщо такі обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В даному випадку, з наданих суду доказів вбачається, що заявниця ОСОБА_1 проживала разом з чоловіком ОСОБА_4 , який її утримував.
З огляду на зазначене, судом встановлено, що пенсія, яка виплачувалась померлому ОСОБА_4 , з яким заявниця проживала однією сім`єю, була для останньої постійним і основним джерелом засобів до існування.
Оскільки факт перебування заявниці на утриманні покійного чоловіка підтверджується їх фактичним спільним проживанням за однією адресою на час смерті останнього, враховуючи, що встановлення цього факту безпосередньо впливає на реалізацію заявницею свого права на перехід на інший вид пенсійного забезпечення, суд дійшов висновку, що цей факт слід встановити, задовольнивши заяву повністю.
У межах судового розгляду, суду було надано достатньо доказів для встановлення факту, що має юридичне значення та для встановлення якого було подано відповідну заяву.
Доказів на спростування наведених вище та встановлених в ході судового розгляду справи обставин суду не надано.
Заявниця немає іншої можливості, як в судовому порядку, встановити вищевказаний юридичний факт.

Щодо судових витрат
На підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України в даній справі судові витрати при ухваленні судового рішення не відшкодовуються.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 10, 12, 13, 27, 77-81, 263-265, 315-319, 352, 354 ЦПК України, суд, –

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування особи на утриманні, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, ОСОБА_3 – задовольнити.
Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на утриманні ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Сторонами по справі є:
заявниця: ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, адреса місцезнаходження: місто Луцьк, вулиця Київський Майдан, 6 Волинської області, ЄДРПОУ 13358826;
заінтересована особа: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.
Повний текст судового рішення складено 28 травня 2026 року.

Суддя Горохівського районного суду
Волинської області       Яремчук С.М.