Справа №752/12009/25
Провадження № 2/752/5069/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

08.05.2026 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді Чекулаєва С.О.,
за участі секретаря Ільніцької І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (надалі за текстом також - позивач або ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ») звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (надалі за текстом також - відповідач або позичальник), в якому просило суд, стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №131305 від 27.06.2020, в сумі 7 800,00 гривень, яка складається з:
-простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1 500,00 гривень;
-простроченої заборгованості за процентами в розмірі 6 300,00 гривень.

Стислий виклад позиції позивача 
Вимоги позивача обґрунтовуються тим, що 27.06.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 131305 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, товариство надало відповідачу фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач, як позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 1500,00 гривень; дата надання кредиту: 27.06.2020; строк кредиту: 30 днів; валюта кредиту: UAH; стандартна процентна ставка - 2 % в день або 730 % річних.
Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором, станом на 13.01.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 7 800,00 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1500,00 гривень та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 6 300,00 гривень.
28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. 

Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до  ОСОБА_1 на загальну суму 7 800,00 гривень.
Відповідач свої зобов`язання як позичальник не виконав а тому ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» просить стягнути заборгованість в судовому порядку.

Стислий виклад позиції відповідача
У поданому до суду відзиві на позов відповідач визнав факт отримання кредиту, але заперечує проти розміру нарахованих процентів та заявлених судових витрат.
Відповідач вказує на надмірність процентної ставки, та посилається на положення статей 3, 13, 509 ЦК України, згідно яких цивільні права та обов`язки повинні здійснюватися добросовісно, розумно та справедливо. Ставку у розмірі 2% на день (730% річних) відповідач вважає економічно необґрунтованою та неспівмірною з розміром кредиту, що підтверджується усталеною практикою Верховного Суду.
Відповідач також вказує на порушення зі сторони позивача порядку повідомлення про відступлення права вимоги, відсутність договору в кредитній історії а також подав заяви про застосування строків позовної давності та про зменшення судових витрат.

Процесуальні дії у справі
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 19.05.2025 головуючим суддею у справі визначений суддя Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєв С.О. 
Згідно відповіді №1543445 від 03.07.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру суд встановив, що відповідач мав зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання у Голосіївському районні міста Києва до 28.06.2023.
Згідно частини дев`ятої статті 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2025 суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Суд зазначає, що клопотання відповідача від 25.02.2026 про передачу справи за підсудністю до Лохвицького районного суду Полтавської області не підлягає задоволенню, оскільки, як вбачається з витягу з Реєстру територіальної громади відповідач зареєстровав своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 лише 06.08.2025.
Водночас, згідно частини другої статті 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду. 
Враховуючи те, що суд, 03.07.2025, керуючись положеннями частини дев`ятої статті 28 ЦПК України обґрунтовано відкрив провадження у справі за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання або перебування відповідача, підстави для передачі справи за підсудністю відсутні. 

Фактичні обставини встановлені судом
27.06.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР», як кредитодавцем та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено Кредитний договір № 131305 про надання фінансового кредиту (надалі за текстом також - Кредитний договір) який підписаний позичальником шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) - «KL9624».
Підписуючи Кредитний договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Відповідно до пункту 1.1 Кредитного договору, кредитодавець надав відповідачу фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач, як позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 1500,00 гривень; дата надання кредиту: 27.06.2020; строк кредиту: 30 днів; валюта кредиту: UAH; стандартна процентна ставка - 2 % в день або 730 % річних.
Згідно пункту 1.4. Кредитного договору кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної позичальником.
Згідно пунктів 2.1. та 2.2. Кредитного договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штаф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за Договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений Договором. Згідно підпункту 3.4.2. пункту 3.4. Кредитного договору відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому Договором.
Як вбачається з Довідки про ідентифікацію ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 25.02.2025 вих.№1144/02 ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція №29323-96420-90227 від 27.06.2020, номер платіжної карти НОМЕР_1 на суму 1 500,00 гривень, з призначенням «видача кредиту №131305». 
У поданому до суду відзиві на позов від 19.08.2025 відповідач визнав факт отримання кредиту у вказаному розмірі.
28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. 
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; номер договору 131305, дата укладення договору 27.06.2020, дата закінчення строку договору 26.07.2020, сума виданого кредиту 1 500,00 гривень, залишок по тілу кредиту 1 500,00 гривень, залишок по процентам 6 300,00 гривень) на загальну суму 7 800,00 гривень.
Матеріали справи містять вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, від 13.01.2025, вих.№б/н, яка адресована позивачем до відповідача, в якій повідомляється про розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором у загальній сумі 7 800,00 гривень та заявлена вимога про сплату такої заборгованості.
Доказів того, що відповідач належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором матеріали справи не містять. 

Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
У відповідності до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною першою статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за кредитними договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.
Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ч.1,2 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до частини першої статті 611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За наявними матеріалами справи суд встановив, що 27.06.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР», як кредитодавцем та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено Кредитний договір № 131305 про надання фінансового кредиту у розмірі 1 500,00 гривень, строком на 30 днів з нарахуванням процентів у розмірі 2 % в день або 730 % річних.
Взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту відповідач не виконав, розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 7 800,00 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1 500,00 гривень та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 6 300,00 гривень. 
Суд також встановив, що 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 7 800,00 гривень.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України).
Згідно статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Враховуючи встановлені судом обставини та положення чинного законодавства суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором у загальному розмірі 7 800,00 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Суд зазначає, що згідно частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, сума заборгованості відповідача за Кредитним договором не містить у собі неустойки (штрафу та/або пені) та складається виключно з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1 500,00 гривень та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 6 300,00 гривень.
Зменшення судом нарахованих процентів за Кредитним договором, розмір яких був на добровільних засадах визначений учасниками кредитних правовідносин чинним законодавством не передбачено. 
Зустрічного позову про визнання Кредитного договору недійсним на підставі статті 233 ЦК України відповідачем не подано; Кредитний договір є чинним та повинен бути виконаний його сторонами.
Стосовно відсутності Кредитного договору в Бюро кредитних історій суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро кредитних історій є юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію; кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону.
Таким чином, суд вбачає, що метою діяльності Бюро кредитних історій є мінімізація фінансових ризиків для кредиторів та забезпечення прозорість кредитних відносин шляхом накопичення інформації про всі позики особи, терміни їх погашення, наявність прострочень та штрафів, а також надання банкам та іншим фінансовим установам інформації щодо платоспроможності потенційного клієнта.
Враховуючи викладене відсутність інформації про кредитний договір в Бюро кредитних історій не є підставою для звільнення позичальника від виконання ним свого зобов`язання з повернення кредиту.
Також чинне законодавство не передбачає звільнення позичальника від виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з неналежним повідомленням новим кредитором боржника про заміну кредитора у зобов`язанні.
Наслідки недотримання новим кредитором порядку інформування боржника про такі зміни передбачені частиною другою статті 516 ЦК України. 
Стосовно застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» починаючи з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин. 
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020, (надалі за текстом також - Закон № 540-IX), розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 
Отже, починаючи з дня набрання чинності Закону № 540-IX, (02.04.2020) строки позовної давності, в тому числі загальної позовної давності, були продовжені на строк дії такого карантину.
Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.09.2023 у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22). 
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, та був відмінений 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». 
Таким чином, строки позовної давності, у зв`язку із запровадженим на всій території України карантином, були продовжені на строк з 02.04.2020 по 30.06.2023.
Разом з тим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2024 строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», від 15.03.2022 №2120-ІХ, який набрав чинності 17.03.2022, (надалі за текстом - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 
Надалі Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023 № 3450-ІХ, який набрав чинності 30.01.2024 (надалі за текстом - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 
Отже, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився.
Водночас, 04.09.2025 набув чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2024 № 4434-IX згідно якого пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України був виключений. 
Таким чином, починаючи з 04.09.2025 був відновлений перебіг строків позовної давності, який фактично був зупинений/продовжений протягом періоду з 02.04.2020 по 04.09.2025. 
Як вбачається з матеріалів справи, кінцевим терміном кредитування відповідача за Кредитним договором є 26.07.2020 і саме з цієї дати слід обраховувати строк позовної давності.
Водночас, строк позовної давності був фактично зупинений у період з 02.04.2020 по 04.09.2025 та не застосовувався.
Враховуючи, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості був поданий 15.05.2025 підстави для застосування строків позовної давності відсутні. 

Розподіл судових витрат
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.
Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. 
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесені позивачем судові витрати документально підтверджено копією платіжної інструкції №35896 від 04.03.2025 згідно якої позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень.
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень.
Окрім того, згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України).
Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд приймає до уваги позицію викладену у додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 загалом, та зокрема щодо обов`язку доведення неспівмірності витрат, які покладаються на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім цього, щодо принципу змагальності, який знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частини п`ятої та частини шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) від 27.06.2018, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 753/15687/15-ц від 14.11.2018, № 753/15683/15 від 26.09.2018 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду № 910/3929/18 від 18.06.2019.
Суд враховує, що відповідно до частин першої та третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи, у поданій позовній заяві позивач вказує, що орієнтовний розмір судових витрат понесених ним на професійну правничу допомогу під час розгляду справи становить 10 500,00 гривень.
На підтвердження надання правничої допомоги у визначеному розмірі, до матеріалів справи позивачем долучено:
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Пархомчука Сергія Валерійовича;
- копію довіреності на представництво від 30.12.2024;
- копію Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023;
- копію Додаткової угоди №1 від 27.12.2024 до Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023.
- копію Акт отримання правової допомоги від 08.10.2025 на загальну суму 10 500,00 гривень;
- копія платіжної інструкції №3 9649 від 08.10.2025 про оплату за надану правову допомогу. 

Від відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення розміру неустойки (пені, процентів) та витрат на правничу допомогу, в якому відповідач посилаючись на положення статті 139 ЦПК України просить суд відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу у розмірі 10 500,00 гривень або зменшити їх до обґрунтованого рівня.
Згідно положень частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд вбачає, що відповідач не надав до суду жодних доказів неспівмірності витрат на правничу допомогу, обмежившись виключно клопотанням про це.
Водночас, керуючись частиною третьою статті 141 ЦПК України суд, дослідивши, Акт отримання правової допомоги від 08.10.2025 на загальну суму 10 500,00 гривень вважає, що відшкодуванню підлягають лише витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 гривень, що буде відповідати вимогам обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 200, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (м. Київ, вул. Кирилівська, 82, офіс.7; ЄДРПОУ: 42228158) заборгованість за Кредитним договором № 131305 від 27.06.2020 в загальному розмірі 7 800 (сім тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (м. Київ, вул. Кирилівська, 82, офіс.7; ЄДРПОУ: 42228158) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (м. Київ, вул. Кирилівська, 82, офіс.7; ЄДРПОУ: 42228158).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Повний текст судового рішення складено 08.05.2026.

Суддя: С.О. Чекулаєв