Справа № 510/1701/24
Провадження № 2/510/950/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2026 р. Ренійський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,
при секретарі – Івановій Н.С.
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:
Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідачки про визнання права власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батька ОСОБА_4 та складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони та відповідачка, є спадкоємцями першої черги за законом. Спадщину прийняла в порядку ч. 4 ст. 1268 ЦК України, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.
На підставі клопотання позивача ухвалою суду від 23.04.2026 р. витребувано з Ренійської державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позивачі у підготовче судове засідання не з`явилися, представник позивачів, адвокат Златі Н.С. направила до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про визнання позову, справу просили розглянути за її відсутності. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.
В ході дослідження доказів судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 22.04.2014 р. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1 , право власності підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4993120 від 08.10.2004 р.
Під час життя ОСОБА_4 заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом. До кола спадкоємців першої черги спадкового майна входять: позивачі – ОСОБА_1 (син спадкодавця), ОСОБА_2 (донька спадкодавця) та відповідачка ОСОБА_3 
(дружина спадкодавця). В матеріалах справі є всі документи, які підтверджують родинний зв`язок між спадкодавцем та спадкоємцями. 
У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, відповідачка ОСОБА_3 звернулася до Ренійської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (заява від 20.10.2014 р. № 565, спадкова справа № 261/14), позивачі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) не зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, бо на момент смерті батька ОСОБА_4 були неповнолітніми, отже спадщину прийняли в порядку ч.4 ст.1268 ЦК України.
Позивачі, на момент відкриття спадщини, проживали разом із спадкодавцем, що підтверджується будинковою книгою від 08.10.2004 р.
12.08.2023 р. позивачі звернулися до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їм було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. 
Таким чином, позивачі прийняли спадщину відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України., що залишилася після смерті батька ОСОБА_4 , вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка, як спадкоємець першої черги за законом, не заперечує проти визнання за ними права власності на вищевказане спадкове майно. 
Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. 
Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). 
Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги, відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України.
Як було встановлено судом, сторони у справі є спадкоємцями за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачі прийняли спадщину бо на день смерті батька були неповнолітніми. Відповідач ОСОБА_3 спадщину не прийняла, на вищевказане спадкове майно не претендує та не заперечує проти визнання за позивачами права власності на нього, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи. Відповідач ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини в порядку ст. 1273 ЦК України. 
Таким чином, позивачі прийняли спадщину в порядку ч. 4 ст. 1268 ЦК України, однак оформити її не можуть у зв`язку з обставинами, які не залежать від них.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Таким чином, суд вважає, що позивачі є суб`єктами набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.4 ст. 1268 ЦК України.
З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно.
Керуючись ст. ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 50, 58, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право спільної сумісної власності на 1/2частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1 . 

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя К.В. Сорокін