В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 936/391/26 
Провадження № 1-кп/936/92/2026 

19.05.2026 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 
за участю обвинуваченого ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у селища Воловець кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, раніше судимого: 12.02.2025 Воловецьким районним судом за ч.1 ст. 246 КК України до штрафу в розмірі 17 000 грн,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , 20.02.2026 близько 12:00 год, перебуваючи на ділянці із насадженнями Ліщини, неподалік 717 км автодороги М06 сполученням "Київ-Чоп" в межах села Нижні Ворота, Мукачівського району, Закарпатської області де робив заготівлі із деревини, виявив на землі ручну наступальну осколкову гранату GHO-1 RDX, яка відноситься до категорії боєприпасів, у такий спосіб, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільну небезпеку, незаконно придбав її, а в подальшому переніс до приміщення своєї господарської будівлі за адресою АДРЕСА_1 де без передбаченого законом дозволу зберігав без мети збуту у дерев`яній тумбі.
Після чого, 01.03.2026 о 06:00 год ранку, знову переніс вказану ручну наступальну осколкову гранату GHO-1 RDX, на території АЗС "ELERON" за адресою село Нижні Ворота, вул. Центральна, 1, Мукачівського району, Закарпатської області та залишив на трав`янистій поверхні доріжки, біля дерев`яного паркану, позаду вказаного приміщення, тим самим ОСОБА_5 здійснив умисне незаконне придбання, носіння та зберігання, бойового припасу без передбаченого законом дозволу.
Так, обвинувачений  ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав повністю і показав, що в той день він, перебуваючи на ділянці із насадженнями в межах села Нижні Ворота, виявив на землі ручну гранату, а в подальшому переніс до приміщення своєї господарської будівлі за адресою село Нижні Ворота, де без дозволу зберігав без мети збуту у дерев`яній тумбі. Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати та обіцяв більше такого не вчиняти.
Фактичні обставини справи, які підтверджуються зібраними доказами, не оспорюються в судовому засіданні ні обвинуваченим, ні іншими учасниками процесу. 
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений, захисник та прокурор не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які його характеризують.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Зокрема, розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5  в судовому засіданні висловив думку щодо засудження своєї поведінки та обіцяв у майбутньому не вчиняти кримінальних правопорушень. Суд приходить до висновку, що визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 підтверджується також його критичним ставленням до скоєного, розумінням протиправної поведінки, її осуд та бажанням залагодити провину. 
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, як придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Положеннями ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким, особу обвинуваченого, котрий не одружений та не працює, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
При призначенні покарання суд також враховує досудову доповідь Мукачівського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Закарпатській області від 18.05.2026, з якої вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_5 у оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. На думку органу пробації, досліджена інформація щодо особи свідчить про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину особою повторно.
Обираючи до обвинуваченого ОСОБА_5 вид та міру покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, наявність двох обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; наявність обставини, що обтяжуює покарання: вчинення злочину особою повторно, як характеризуючі дані суд приймає до уваги те, що він має зареєстроване місце проживання, не судимий; а також враховує досудову доповідь, згідно якої виправлення цієї особи без позбавлення волі, або обмеження волі на певний строк, можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_5 основного покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України слід звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання терміном на два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України слід також покласти на ОСОБА_5 обов`язок протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.
З огляду на викладене, враховуючи думку прокурора, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого є можливим без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд вважає необхідним та доцільним застосувати до ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.1 ст.263 КК України, та визначити останньому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням його від відбування покарання з іспитовим строком, з покладенням на обвинуваченого обов`язків передбачених ст.76 КК України, яке у відповідності до ч.2 ст.65 КК України буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Судові витрати в даному кримінальному провадженні складають 3 565,60 гривень за проведення вибухотехнічної експертизи і дані витрати слід стягнути з обвинуваченого в користь держави.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту закінчився.
Керуючись ст.ст. 124, 370, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати по справі за проведення судових експертизи в сумі 3 565,60 грн.
Строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту закінчився.
Речові докази: ручну наступальну осколкову гранату GHO-1 RDX, яка після експертизи поміщена до спеціалізованого пакету МВС Екстренна служба України №4098978 та зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області-знищити.
Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.
Суддя ОСОБА_6