ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"19" травня 2026 р. Cправа № 902/287/26  

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Виноградського О.Є., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в місті Вінниці, в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи
за позовом: Солобковецької сільської ради (місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 2, с. Солобківці, Хмельницький район, Хмельницька область, 32162, ідентифікаційний код юридичної особи: 04402729)
до: Товариства з обмеженою відповідальністю “Армерія Ойл” (місцезнаходження: вул. Привокзальна, буд. 3Б, м. Вінниця, Вінницький район, Вінницька область, 21001, ідентифікаційний код юридичної особи: 44618933)
про стягнення 198 983,19 грн
УСТАНОВИВ:
10.03.2026 Солобковецька сільська рада звернулась до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Армерія Ойл” про стягнення 198 983,19 грн, з яких: 178 480,00 грн – попередньої оплати за непоставлений товар, 2 655,19 грн – пені та 17 848,00 грн – інфляційних втрат. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором про закупівлю товару № 620 від 21.02.2024 року в частині відпуску товару у повному обсязі, а саме дизельного палива, відповідно до умов та у строки визначені Договором.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2026 справу № 902/287/26 розподілено судді Виноградському О. Є.
У зв`язку із встановленими судом недоліками позовної заяви, що перешкоджали відкриттю провадження у справі, суд, ухвалою від 16.03.2026, постановив позовну заяву Солобковецької сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю “Армерія Ойл” про стягнення 198 983,19 грн залишити без руху та встановив позивачу строк для усунення виявлених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали.
18.03.2026 до суду через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від представника Солобковецької сільської ради надійшла заява № 02-21-458 від 18.03.2026 (вх. канц. суду № 01-30/2725/26 від 18.03.2026) про усунення недоліків.
Ухвалою судді Господарського суду Вінницької області від 20.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу без повідомлення сторін за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено сторонам строки на подання заяв по суті справи.
Також, вищевказаною ухвалою суд зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл", протягом п`яти днів з дати отримання даної ухвали надати суду докази забезпечення товаром наданих позивачу на виконання Договору про закупівлю товару № 620 від 21.02.2024 року, 122 талонів (скретч-карток) на 3 680 літрів Дизпалива, вказаних в позовній заяві на загальну суму 178 480,00 грн.
Відповідно до сформованої в КП "ДСС" довідки про доставку електронного листа, ухвала про відкриття провадження у справі доставлена як позивачу, так і відповідачу до Електронних кабінетів ЄСІТС – 20.03.2026, про що в матеріалах справи містяться відповідні довідки.
У визначений судом строк відзиву на позовну заяву, а також доказів забезпечення товаром наданих позивачу на виконання Договору про закупівлю товару № 620 від 21.02.2024 року, 122 талонів (скретч-карток) на 3 680 літрів Дизпалива, вказаних в позовній заяві на загальну суму 178 480,00 грн, від відповідача до суду не надходило.
За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.
Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.
Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
За результатами процедури закупівлі 21.02.2024 року між Солобковецькою сільською радою (Покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" (Постачальник, відповідач) укладено Договір поставки № 620, відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та своєчасно оплатити: Дизельне паливо (Євро 5) (скретч-картка) за кодом CPV ДК 021:2015:09130000-9 - Нафта і дистиляти (надалі - Товар) в мережі АЗС за умовами даного договору.
Відповідно до п. 1.2. Договору найменування, кількість, ціна Товару вказані у Специфікації у Додатку №1, яка є невід`ємною частиною цього Договору.
Обсяг закупівлі Товару, що є предметом цього Договору, може бути зменшений залежно від реального фінансування Замовника (п. 1.3. Договору).
Згідно із п. 1.5. Договору заправка автомобілів Покупця здійснюється на АЗС Постачальника при пред`явлені скретч-картки. Строк поставки - протягом дії скретч-карток. Термін дії скретч-картки: не менше 12 (дванадцяти) місяців з дня підписання Договору.
Ціна Договору становить: 485 000 грн. 00 коп. (п. 2.2. Договору).
За умовами п. 2.5. Договору розрахунок за поставлений Товар здійснюється в розмірі 100 % упродовж 10 (десяти) календарних днів з дати підписання Сторонами оригіналу видаткової накладної.
Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за поставлений Товар, а Постачальник забезпечити поставку Товару в терміни, встановлені цим Договором (п.п. 3.1.1. та 3.3.1 Договору).
Відповідно до п. 4.1. Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором.
Пунктом 4.6 Договору визначено, що сплата штрафних санкцій не звільняє винну Сторону від виконання своїх зобов`язань за цим Договором. Винна Сторона відшкодовує суму штрафних санкцій чи/або збитків на підставі претензії протягом 10 (десять) календарних днів з моменту отримання претензії шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок іншої Сторони. Претензія направляється шляхом повідомлення на електронну адресу винної Сторони, зазначену в цьому Договорі, та/або шляхом направлення цінним листом з описом вкладення та повідомленням на поштову адресу винної Сторони та вважається отриманою на чотирнадцятий день після дня її відправлення.
Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками обох Сторін, скріплюється печатками Сторін (за наявності) і діє до 31 грудня 2024 року, але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 8.1. Договору).
Згідно із п. 10.1. Договору невід`ємною частиною цього Договору є Додаток 1: Специфікація.
Специфікацією (Додаток № 1 до Договору № 620 від 21.02.2024 року) сторони погодили наступне: найменування товару – Дизельне паливо, одиниця виміру – літр, кількість – 10 000, ціна за одиницю, грн з ПДВ – 48,50, всього грн з ПДВ – 485 000,00. Загальна вартість тендерної пропозиції, грн з ПДВ - 485 000 грн 00 коп. (Чотириста вісімдесят п 'ять тисяч грн 00 коп.).
На виконання умов Договору поставки № 620 від 21.02.2024 року Солобковецька сільська рада отримала талони на пальне, а саме Дизельне паливо в загальній кількості 10 000 літрів на суму 485 000,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 0005/0000394 від 23.02.2024 року.
Вартість талонів Солобковецькою сільською радою сплачена в повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією № 7 від 23.02.2024 року на суму 485 000,00 грн.
Згідно даного Договору неотовареними залишились 122 талони (скретч-картки) на отримання 3 680 літрів Дизпалива, загальною вартістю 178 480,00 грн.
Матеріали справи містять Акти щодо відсутності паливо-мастильних матеріалів на АЗС Постачальника від 19.06.2024, 09.07.2024, 18.07.2024, 26.07.2024, 15.08.2024, 28.08.2024, 04.09.2024, 12.09.2024, 17.09.2024, 26.09.2024, 08.10.2024, 30.10.2024, 11.11.2024, 19.11.2024, 22.01.2025, 12.02.2025, 25.02.2025, 16.06.2025 та 18.08.2025 року, складені комісією у складі посадових осіб Солобковецької сільської ради.
Враховуючи припинення відвантаження Товариством з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" обумовленого пального на автозаправних станціях та наявність у Солобковецької сільської ради оплачених нею, але не отоварених відповідачем 122 талонів (скретч-карток) на отримання 3 680 літрів Дизпалива, Солобковецькою сільською радою засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" на адресу відповідача було направлено Претензію № 2 про сплату заборгованості вих. № 02-21-244 від 17.03.2025 та Вимогу про повернення коштів № 02-21-552 від 20.08.2025 року. Однак, за твердженнями позивача, вказана претензія та вимога були залишені відповідачем без реагування.
Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язання за Договором про закупівлю товару № 620 від 21.02.2024 року в частині відпуску товару у повному обсязі, а саме дизельного палива, відповідно до умов та у строки визначені Договором, Солобковецька сільська рада звернулась з відповідним позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Армерія Ойл” 198 983,19 грн, з яких: 178 480,00 грн – попередньої оплати за непоставлений товар, 2 655,19 грн – пені та 17 848,00 грн – інфляційних втрат. 
З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.
Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Згідно із ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За своєю правовою природою правовідносини між Солобковецькою сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю “Армерія Ойл” в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений Договір про закупівлю товару № 620 від 21.02.2024 року.
Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).
Згідно із ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Статтею 663 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що Солобковецькою сільською радою на виконання умов Договору про закупівлю товару № 620 від 21.02.2024 року оплачено вартість Товару на загальну суму 485 000,00 грн, а відповідачем, згідно із видатковою накладною № 0005/0000394 від 23.02.2024 року, передано відповідні талони.
Згідно із ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
В силу вимог ст. 610, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому (пункт 3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємства і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 281/171/578/155 від 20.05.2008).
Отже, факт підписання Солобковецькою сільською радою видаткової накладною № 0005/0000394 від 23.02.2024 року не свідчить про факт передачі Товару, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надають останньому право на отримання відповідної кількості Товару у майбутньому.
Матеріали справи не містять доказів фактичної передачі Солобковецькій сільській раді Товару за Договором про закупівлю товару № 620 від 21.02.2024 року
Ухвалою судді Господарського суду Вінницької області про відкриття провадження у справі від 20.03.2026 було зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл", протягом п`яти днів з дати отримання даної ухвали надати суду докази забезпечення товаром наданих позивачу на виконання Договору про закупівлю товару № 620 від 21.02.2024 року, 122 талонів (скретч-карток) на 3 680 літрів Дизпалива, вказаних в позовній заяві на загальну суму 178 480,00 грн.
Відповідач відповідних доказів суду не надав.
Відповідно до частини другої статті 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Також, визначаючись відносно того, чи мали місце обставини непоставки Солобковецькій сільській раді товару за Договором, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2023 у справі №903/666/22, за якими: "...За загальним правилом для отримання товару на АЗС покупець пред`являє оператору АЗС картку на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію картки на пальне, здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості, після чого картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості..."
Враховуючи сукупність доказів в матеріалах справи, зокрема наявні копії 122 талонів (скретч-карток) на 3 680 літрів Дизпалива, ненадання відповідачем відповідних доказів про забезпечення товаром Солобковецької сільської ради на виконання умов Договору, суд, керуючись статтями 74 та 79 ГПК України, дійшов висновку, що обставина непоставки пального загальною вартістю 178 480,00 грн є доведеною.
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Як уже зазначалося, статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (ч. 1 ст. 670 ЦК України).
Визначаючись із правовою природою здійсненого Солобковецькою сільською радою платежем за Договором про закупівлю товару № 620 від 21.02.2024 року відповідно до платіжної інструкції № 7 від 23.02.2024 на суму 485 000,00 грн, суд враховує таке.
Згідно із ст. 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
За приписами ч. 1 ст. 571 Цивільного кодексу України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.
Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.
На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання.
Такі ж висновки підтримав Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.10.2020 по справі № 361/8331/18.
Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17 та підтриманий у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19).
Враховуючи викладене, здійснений Солобковецькою сільською радою платіж за Договором про закупівлю товару № 620 від 21.02.2024 року, відповідно до платіжної інструкції № 7 від 23.02.2024 на суму 485 000,00 грн, слід вважати саме авансом, а не завдатком, позаяк такі платежі не є способом виконання зобов`язання, а лише є способом платежу.
Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Згідно із висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 15.02.2024 у справі № 910/3611/23, від 09.02.2023 у справі № 910/5041/22, від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17, умовою застосування частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. 
Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19.03.2024 у справі № 910/3016/23, від 16.07.2024 у справі № 910/3574/23.
За умовами укладеного Договору строк поставки Товару визначений протягом дії скретч-карток, а термін дії скретч-картки: не менше 12 (дванадцяти) місяців з дня підписання Договору, тому застосуванню підлягають приписи ч. 2 ст. 530 ЦК України, відповідно до яких боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Як убачається з матеріалів справи, позивач засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" звернувся до відповідача з Претензією № 2 про сплату заборгованості вих. № 02-21-244 від 17.03.2025 та Вимогою про повернення коштів № 02-21-552 від 20.08.2025 року.
Однак, суд зважає на те, що з наданих позивачем фіскальних чеків АТ "Укрпошта" від 18.03.2025 та 21.08.2025 року, на підтвердження факту направлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю “Армерія Ойл” Претензії № 2 про сплату заборгованості вих. № 02-21-244 від 17.03.2025 та Вимоги про повернення коштів № 02-21-552 від 20.08.2025 року, з огляду на відсутність опису вкладення, суд позбавлений можливості встановити зміст поштових відправлень, а відтак перевірити фактичне направлення саме вказаних листів відповідачу.
Відтак, вимогою про стягнення попередньої оплати за непоставлений товар за Договором про закупівлю товару № 620 від 21.02.2024 року є позовна заява, яка направлена позивачем відповідачу, зі змістом якої відповідач ознайомлений через підсистему ЄСІТС "Електронний суд".
Зважаючи, що відповідач не надав доказів забезпечення товаром наданих позивачу на виконання Договору про закупівлю товару № 620 від 21.02.2024 року, 122 талонів (скретч-карток) на 3 680 літрів Дизпалива, вказаних в позовній заяві на загальну суму 178 480,00 грн, а також не надав власного розрахунку суми грошових коштів, що підлягає компенсації, відтак перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд погоджується із загальною вартістю товару, який фактично не може бути отриманий та підлягає сплаті позивачу, вважає його арифметично правильним.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем оплачено вартість товару, однак відповідач визначений Договором товар покупцю в повному обсязі не передав, доказів на спростування обставин, наведених у позові, не надав, тому вимога позивача в частині стягнення попередньої оплати за непоставлений товар у розмірі 178 480,00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Окрім суми основного боргу, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2655,19 грн – пені та 17 848,00 грн – інфляційних втрат.
Разом з тим, як убачається зі змісту позовної заяви, а також доданого до неї розрахунку, позивачем здійснюється нарахування інфляційних втрат та 3 % річних. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позивачем у якості пені фактично заявлено до стягнення з відповідача три проценти річних від простроченої суми основної заборгованості.
Розглядаючи дані вимоги позивача, суд зважає на таке.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.
Положеннями частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми Закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Виходячи із положень ст. 625 Цивільного кодексу України наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Аналогічна правова позиція щодо застосування частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 та постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 905/587/18.
Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/1421/18, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідача 2 655,19 грн – 3 % річних та 17 848,00 грн – інфляційних втрат позивач, окрім іншого, зазначає, що станом на 31.12.2024 та 01.12.2025 відповідач не надав у його розпорядження оплачене дизельне паливо в кількості 3680 на суму 178 480 грн, чим порушив п. 3.1 Договору щодо зобов`язання постачальники забезпечити поставку товару своєчасно та у повному обсязі, а відтак має сплатити на користь позивача пеню в розмірі 3 % від суми непоставленого товару за кожен день прострочення.
Крім того позивач вказує, що прострочення обов`язку відповідача, передбаченого п. 8.1 Договору настало в грудні 2024 року, тому інфляційні втрати можна нараховувати, починаючи з січня 2025 року.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, строк прострочення виконання зобов`язання обчислюється за період з 01.01.2025 по 01.07.2025 року.
За умовами п. 1.5. Договору заправка автомобілів Покупця здійснюється на АЗС Постачальника при пред`явлені скретч-картки. Строк поставки - протягом дії скретч-карток. Термін дії скретч-картки: не менше 12 (дванадцяти) місяців з дня підписання Договору.
Відповідно до підпункту 3.3.1 Договору Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товару в терміни, встановлені цим Договором.
Згідно із п. 8.1. Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками обох Сторін, скріплюється печатками Сторін (за наявності) і діє до 31 грудня 2024 року, але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.
Суд враховує, що за умовами укладеного Договору строк постачання пального за талонами не визначений певною датою, а відповідні скретч-картки терміну дії не містять.
Крім того, як уже зазначалось судом, на підтвердження факту направлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю “Армерія Ойл” Претензії № 2 про сплату заборгованості вих. № 02-21-244 від 17.03.2025 та Вимоги про повернення коштів № 02-21-552 від 20.08.2025 року позивачем надано фіскальні чеки АТ "Укрпошта" від 18.03.2025 та 21.08.2025 року.
Однак, з огляду на відсутність опису вкладення та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, суд позбавлений можливості встановити зміст поштових відправлень, а відтак перевірити фактичне направлення саме вказаних листів відповідачу та визначити початок порушення строку виконання зобов`язання в частині повернення попередньої оплати за непоставлений товар.
Водночас, оскільки судом встановлено, що вимогою про стягнення неповерненої попередньої оплати за невиконання зобов`язань є позовна заява, яка направлена позивачем відповідачу через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" 10.03.2026, то зобов`язання відповідача щодо повернення суми попередньої оплати виникло за спливом семиденного строку від дня пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, тобто з 18.03.2026 року. 
Зважаю на те, що кінцевою датою нарахування складових заборгованості позивач визначив 01.07.2025 (дата, яка передує початку прострочення) та в силу приписів ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, тому підстави для стягнення інфляційних втрат та 3% річних відсутні.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2 655,19 грн – пені та 17 848,00 грн – інфляційних втрат задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.
Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
За приписами ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши усі обставини та надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню, з наведених вище мотивів.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (підпункт 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2026 року становить 3 328,00 грн.
При зверненні до суду з позовною заявою Солобковецькою сільською радою заявлено вимогу майнового характеру (про стягнення 198 983,19 грн), розмір судового збору з якої становить – 3 328,00 грн.
Разом з тим, судом встановлено, що позовну заяву подано до суду через систему "Електронний суд" ЄСІТС, а відтак, відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір", застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи за подання позовної заяви до суду позивачем, згідно платіжної інструкції 1 від 03.03.2026 року сплачено судовий збір в розмірі 3 328,00 грн.
При цьому правильна сума судового збору, яка підлягала сплаті Солобковецькою сільською радою за подання позовної заяви до суду становила 2 662,40 грн (3 328,00 грн х 0,8 = 2 662,40 грн).
У зв`язку із відсутністю клопотання про повернення переплаченої суми, питання про повернення позивачу 665,60 грн судом не вирішується.
Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на часткове задоволення позову, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 2 388,07 грн, інша частина судового збору покладається на позивача.
Керуючись статтями 74, 76– 80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов Солобковецької сільської ради (місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 2, с. Солобківці, Хмельницький район, Хмельницька область, 32162, ідентифікаційний код юридичної особи: 04402729) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Армерія Ойл” (місцезнаходження: вул. Привокзальна, буд. 3Б, м. Вінниця, Вінницький район, Вінницька область, 21001, ідентифікаційний код юридичної особи: 44618933) про стягнення 198 983,19 грн, з яких: 178 480,00 грн – попередньої оплати за непоставлений товар, 2 655, 19 грн – пені та 17 848,00 грн – інфляційних втрат задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Армерія Ойл” (вул. Привокзальна, буд. 3Б, місто Вінниця, Вінницькій район, Вінницька область, 21001, ідентифікаційний код юридичної особи 44618933) на користь Солобковецької сільської ради (місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 2, с. Солобківці, Хмельницький район, Хмельницька область, 32162, ідентифікаційний код юридичної особи: 04402729) 178 480,00 грн – попередньої оплати за непоставлений товар та 2 388,07 грн – судових витрат зі сплати судового збору. 
3. В іншій частині позову відмовити.
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
6. Згідно частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
7. Примірник рішення надіслати учасникам справи до електронних кабінетів у системі (модулі) ЄСІТС.
Повне рішення складено 19 травня 2026 р.

Суддя Олег ВИНОГРАДСЬКИЙ

віддрук. прим.:
1 - до справи