Справа № 533/342/26
Провадження № 2-а/533/5/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2026 року Козельщинський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді – Оксенюк М. М.,
за участю: секретаря судового засідання – Шуліки Л. Г.,
розглянувши у спрощеному письмовому позовному провадженні без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського другого взводу четвертої роти Управління патрульної поліції Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук УПП в Полтавській області Лебедєва Андрія Володимировича, Департаменту патрульної поліції України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень,
УСТАНОВИВ
15.04.2026 представник позивача адвокат Гонтар В.М. за допомогою системи «Електронний суд», звернувся від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 до Автозаводського районного суду міста Кременчука з позовною заявою до відповідачів: поліцейського другого взводу другої роти Управління патрульної поліції Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук УПП в Полтавській області Нарченко Марини Володимирівни, Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, Департамент патрульної поліції України, в якій просив:
- оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6981189 у справі про адміністративне правопорушення від 07.04.2026 – визнати незаконною та скасувати, а провадження по справі – закрити, за відсутності підстав для притягнення до адміністративної відповідальності, події та складу адміністративного правопорушення.
На обґрунтування позову представником позивача зазначено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6981189 у справі про адміністративне правопорушення від 07.04.2026 працівником поліції Лебедєвим А.В., притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП за те, що позивач 07.04.2026 о 04 годині 18 хвилин, по проспекту Полтавському у місті Кременчуці, керував з неосвітленим номерним знаком, чим порушив п.2.9.в. ПДР, чим на думку поліцейського, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП.
Далі представник позивача зазначив, що жодних доказів вчинення позивачем умисних дій спрямованих на неосвітлення номерного знаку інспектор поліції в постанові не навів.
Зазначене в додатку до постанови Бк476193 (очевидно запис бодікамери) не може підтверджувати наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення за відсутності доказів щодо вищевказаних обставин (умислу, належного чи неналежного стану дорожнього покриття, погодних умов, тощо).
Таким чином, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП немає.
Отже, дана постанова є безпідставною, необ`єктивною та постановленою з порушенням вимог КУпАП, тому представник позивача просив скасувати її, а провадження по справі відносно позивача закрити.
Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 16.04.2026 відкрито провадження у справі. Справу розглядати одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні). Окрім цього у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи з викликом сторін відмовлено.
04.05.2026 від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов до суду відзив, з якого вбачається, що в адміністративному позові представник позивача не заперечує, що позивач в час, дату та місці, вказані в оскаржуваній постанові, керував зазначеним вище т/з із номерним знаком, який не був освітлений у зв`язку з чим був зупинений працівниками поліції, які повідомили водію про порушення ним Правил дорожнього руху.
Далі представник відповідача зазначив, що доводи представника позивача про те, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, передбачає обов`язкову наявність умислу, є помилковими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.
Крім того, представник відповідача зазначив, що з відеозапису вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу водію повідомили причину зупинки. Під час з`ясування обставин, які мають значення для вирішення справи в усних поясненнях водій факту руху та відсутність освітлення номерного знаку на транспортному засобі не заперечував. Отже, позивач дійсно керував транспортним засобом, на якому в темну пору доби номерний знак був неосвітлений, а тому ураховуючи вище викладене представник відповідача прохав відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі (а.с.21-27).
04.05.2026 від відповідача поліцейського Лебедєва А.В. надійшов до суду відзив, який за змістом аналогічний відзиву наданого представником відповідача Департаменту патрульної поліції (а.с.31-37).
На підставі ч.1, ч.3, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України судом здійснювався розгляд заяви без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та без участі сторін на підставі наявних у справі доказів у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні письмові докази у справі, встановив наступне.
Частиною 4 ст.242 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судом встановлено, що інспектором взводу №2 роти№4 Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Лебедєвим А.В. було винесено постанову серії ЕНА №6981189 від 07.04.2026, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1 190,00 грн (а.с.7-8).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 07.04.2026 о 04 годині 18 хвилин, у місті Кременчук, по проспекту Полтавському, водій ОСОБА_1 у темну пору доби (в умовах недостатньої видимості) керував т/з з неосвітленим номерним знаком, чим порушив п. 2.9.в. Правил дорожнього руху, вчинивши таким чином адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП.
Відповідно до п.2.9в) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. 
Згідно з ч.1 ст.121-3 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.23 вказаного Закону, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Згідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша і друга ст.121-3, частини перша, друга і четверта ст.126 КУпАП).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративними правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення. Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п.1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.
Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Склад правопорушення містить в собі: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП, яка передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В обґрунтування незгоди з оскаржуваною постановою представник позивача посилається на те, що жодних доказів вчинення позивачем умисних дій спрямованих на не освітлення номерного знаку інспектор поліції в постанові не навів. Окрім того, представник позивача вказує, що зазначене в додатку до постанови БК 476193 не може підтверджувати наявність в його діях складу адміністративного правопорушення за відсутності доказів щодо вищевказаних обставин (умислу, належного чи неналежного стану дорожнього покриття, погодних умов, тощо).
З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що вина у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.121-3 КУпАП, може бути виражена як у формі умислу, так і у формі необережності, а адміністративне стягнення за ч.1 ст.121-3 КУпАП накладається, серед іншого, саме за керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.
Те, що позивач не знав про несправність автомобіля, через яку номерний знак був неосвітленим, не свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Наявність чи відсутність у позивача можливості бути обізнаним з технічною несправністю автомобіля під час його руху не має прямого впливу на склад правопорушення.
Суд зауважує, що п.31.5 ПДР України передбачено, що у разі виникнення в дорозі несправносте, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил. Разом з тим, така несправність, як неосвітлений номерний знак не входить у перелік несправносте, зазначених у пункті 31.4 ПДР України.
Водночас, як зазначалось вище, п. 2.9. «в» передбачено, зокрема, що водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений у темну пору доби.
В оскаржуваній постанові вказано відомості про технічний засіб, на який здійснено відеозапис фіксації правопорушення - відео з бодікамери 476193.
Так, на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, представником відповідача - інспектора роти Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України надано суду матеріали відеозйомки, на якій зафіксовано подію, про яку йдеться в оскаржуваній постанові.

Як вбачається з відеозаписів, які підписано електронним підписом уповноваженої особи відповідача, що в свою чергу є належним доказом, останні містять інформацію про вчинене правопорушення, зокрема про рух автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби. Під час здійснення відеозапису ОСОБА_1 не заперечував, що це він керував транспортним засобом та дійсно номерний знак був неосвітлений. Інспектором поліції було ознайомлено Дерев`янченко І.І. з правами, передбаченими ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Інспектором також було повідомлено про те, що водій може викликати адвоката.
Інспектором в повній мірі було дотримано порядок розгляду справи, було з`ясовано чи вчинено правопорушення, чи підлягає ОСОБА_1 адміністративній відповідальності. Після винесення постанови, позивача було ознайомлено з її змістом, після чого він поставив підпис в постанові та отримав її копію, що було зафіксовано на нагрудну камеру інспектора.
Висновок про те, що відеоматеріали з місця події є доказами в адміністративній справі, які безпосередньо свідчать про наявність та обставини правопорушення, неодноразово був висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №536/583/17, від 29 травня 2018 року у справі №727/6565/17 та від 11 липня 2019 року у справі №686/15730/16-а.
Суд зауважує, що номерний знак взагалі не підсвічувався, що свідчить про вихід із ладу відразу всіх лампочок, які підсвічують номерний знак, що в свою чергу є малоймовірним та свідчить про тривалу експлуатацію транспортного засобу з цими несправностями, несвоєчасність здійснення огляду і перевірки таких зі сторони водія ОСОБА_1 .
Крім цього, працівником поліції виявлено непрацюючий правий габарит, що також свідчить про тривалу експлуатацію транспортного засобу з непрацюючим правим габаритом.
Отже, аналізуючи докази, надані представником відповідача, суд дійшов висновку, що винесення оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало вимогам закону та посадовим інструкціям інспектора Управління патрульної поліції і було спрямоване на дотримання безпеки дорожнього руху.
В свою чергу, доказів на підтвердження пред`явлених позовних вимог та доведеності неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП представник позивача та позивач суду не надали, а судом, в ході розгляду справи, таких обставин не було встановлено.
Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії поліцейського другого взводу четвертої роти Управління патрульної поліції Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук УПП в Полтавській області Лебедєва А.В. щодо винесення оскаржуваної постанови є правомірними, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 серії ЕНА №6981189 від 07.04.2026 є законною та не підлягає скасуванню.
Крім цього, суд погоджується з доводами відповідачів, викладеними у відзивах на позовну заяву, та вважає, що зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому відповідачем ОСОБА_2 правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, підстави для скасування постанови не встановлені.

Крім того, суд звертає увагу на те, що з усталеної практики Верховного Суду вбачається, що належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган, який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу (наприклад, ВС/КАС у справі № 742/2298/17 від 17.09.2020, № 724/716/16-а від 26 грудня 2019 року, № 127/6881/17 від 17.06.2020).
Поліцейський та батальйон патрульної поліції не є належними відповідачами у даній справі, що є додатковою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до цих відповідачів.
Належним відповідачем є саме відповідний орган (Департамент патрульної поліції), на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені зокрема ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не його територіальний орган чи посадова особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах і від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
Отже, з огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, представником позивача та позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3, підтверджується наявними у справі доказами.
На підставі ст.139 КАС України у зв`язку з відмовою в задоволенні адміністративного позову, витрати зі сплати судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, не стягуються.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 241-246, 286 КАС України, суд
УХВАЛИВ
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського другого взводу четвертої роти Управління патрульної поліції Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук УПП в Полтавській області Лебедєва Андрія Володимировича, Департаменту патрульної поліції України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень - відмовити.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржено впродовж десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області.
Апеляційна скарга у електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя М.М. Оксенюк