Справа № 954/2356/25
Номер провадження 2/954/259/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року	с-ще Нововоронцовка	

Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі: головуючого судді Гончаренка О.В., за участю секретаря судового засідання Посохіної О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нововоронцовка Херсонської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Позовна заява мотивована тим, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на час подання позову у позивачки погіршився майновий стан, а саме позивачка вимушена була виїхати з окупованої території до м. Києва, винаймає у місті житло. Спільна з відповідачем дитина навчається у ліцеї, займається з репетитором, відвідує гуртки англійської мови, займається спортом, кікбоксингом, має певні досягнення. Розмір аліментів, які сплачує відповідач у розмірі 1500грн. на місяць не вистачає на потреби дитини, хоча відповідач проходив військову службу і мав достатній рівень доходів. Тому позивач просить збільшити розмір аліментів та стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі або у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісяця, або 1/4 доходу платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою суду провадження по справі відкрито та призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження.
Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник заперечила проти задоволення позову. Зазначила, що вибір місця проживання є виключно суб`єктивним рішенням ОСОБА_1 . Так, місто Київ є столицею України та одним із найдорожчих міст для проживання, що об`єктивно передбачає значно вищий рівень витрат на житло, харчування та інші побутові потреби у порівнянні з іншими регіонами України. При цьому позивачем не наведено жодних доказів неможливості обрання іншого населеного пункту для проживання, який би забезпечував належний рівень безпеки та водночас не створював би надмірного фінансового навантаження. Після початку повномасштабного вторгнення військ російської федерації позивач ОСОБА_1 разом із малолітнім ОСОБА_4 фактично виїхали за межі України та певний час проживали на території Республіки Польща у місті Краків. На момент їх перебування в Республіці Польща для громадян України були створені належні та безпечні умови для проживання, включаючи доступ до соціального забезпечення, медичних послуг, освіти для дітей, а також стабільне та спокійне середовище без загрози для життя і здоров`я. Малолітня дитина, перебуваючи у таких умовах, могла отримувати безпечне проживання, належний рівень освіти та психологічно комфортне середовище для розвитку. Також на думку представника відповідача, ОСОБА_1 зазначає, що дитина відвідує секцію кікбоксингу, вартість якої, за її твердженням, становить приблизно 6000 грн. щомісячно, однак на підтвердження цих витрат до матеріалів справи долучено лише дві виписки з банківського рахунку на суми 2250 грн. та 2000 грн. Такі документи не дають можливості встановити ані реальний розмір витрат, ані їх періодичність, ані їх цільове призначення, оскільки з них не вбачається, що зазначені кошти були сплачені саме за заняття з кікбоксингу, не підтверджується систематичність таких платежів та відсутні будь-які відомості про те, що дитина на даний час фактично продовжує відвідувати відповідну спортивну секцію. Фактично мова йде про поодинокі, не ідентифіковані платежі, які не можуть вважатися належним доказом регулярних витрат у заявленому позивачем розмірі. Так само позивач зазначає про відвідування дитиною занять з англійської мови вартістю 1400 грн. щотижня, проте і ці обставини залишаються повністю недоведеними та не підтверджені належними і допустимими доказами. Твердження позивача про те, що відповідач мав дохід у розмірі понад 50000 грн. ґрунтуються виключно на формальному сприйнятті сум грошового забезпечення без урахування реальних умов військової служби. Фактично значна частина грошового забезпечення військовослужбовців спрямовується на забезпечення власних базових потреб, у тому числі придбання необхідної амуніції, екіпірування, засобів захисту та іншого спорядження, яке не завжди в повному обсязі надається державою. Таким чином, номінальні суми виплат не відображають реального рівня матеріального забезпечення військовослужбовця. Відсутність активної участі відповідача у матеріальному забезпеченні дитини на даний час зумовлена не його небажанням виконувати батьківські обов`язки, а об`єктивною неможливістю у зв`язку з відсутністю доходів та складними життєвими обставинами після проходження військової служби. Після завершення військової служби відповідач перебуває у складному психологічному та фізичному стані, що потребує тривалого відновлення, у зв`язку з чим він змушений тимчасово перебувати за кордоном. Сукупність зазначених обставин безпосередньо впливає на його фінансові можливості та виключає наявність стабільного доходу. Відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням, яке, зокрема, було долучене до матеріалів справи самою позивачкою. Відповідно до статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до учасників бойових дій належать особи, які брали безпосередню участь у захисті Батьківщини, що підтверджує спеціальний правовий статус відповідача та наявність у нього гарантій державного захисту.
Позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи був належним чином сповіщений, про причини неявки суд не повідомив. 
У судовому засіданні представник відповідача просила відмовити у задоволені позову з підстав, зазначених у відзиві.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що судовим наказом судді Новокаховського міського суду Херсонської області Червоненко Д.В. від 29.05.2018 року, справа № 661/1787/18 з відповідача стягуються на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
З матеріалів позовної заяви вбачається, що син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається і займається спортом – кікбоксингом, має грамоти і нагороди за зайняття призових місць.
Згідно відомостей з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо ОСОБА_2 , останній мав річний дохід у 2022 році – 519498,47грн., у 2023 році – 266833,60грн. Дані за 2024, 2025 роки суду не надані.
Законом України Про Державний бюджет України на 2026 рік встановлений прожитковий мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років - 3512 грн., 50% від якого складає 1756грн. 
Згідно положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України, передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У статті 161 ЦПК України визначений мінімальний розмір аліментів на утримання дитини, стягнення яких здійснюється судом у наказному провадженні. Це заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб або заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінилися обставини. Так, 24 лютого 2022 року розпочалася та триває збройна агресія Російської Федерації проти України, повномасштабне вторгнення збройних сил Російської Федерації на суверенну територію України, що призвело до виїзду позивачки з тимчасово окупованої території України. Син позивачки навчається та потребує витрат для зайняття спортом. Відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому, хоч і мінімальному, встановленому законодавстві розмірі. Відтак попередньо визначений судом розмір аліментів вочевидь не відповідає мінімальним потребам дитини, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Положення ст.192 Сімейного кодексу України, регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.
У частині 1 ст.192 СК України, наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Таким чином, підставою для збільшення розміру аліментів, є доведеність переліку обставин, за яких суд може винести рішення.
Посилання представника відповідача у відзиві на те, що значна частина грошового забезпечення відповідача як військовослужбовця спрямовувалася на забезпечення власних базових потреб та те, що позивачка самостійно обрала місце проживання у найдорожчому місті України в м. Києві та інші обставини не впливають на рішення суду про стягнення аліментів у іншому розмірі, але в межах мінімально можливого розміру, тобто у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.
Приймаючи до уваги вищенаведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, ЦПК України, суд,-
ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити.
Змінити розмір аліментів та стягувати щомісячно з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягненню дитиною повноліття.
Починаючи з дня набрання рішенням законної сили припинити стягнення аліментів на підставі судового наказу Новокаховського міського суду Херсонської області від 29.05.2018 року, справа № 661/1787/18.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	О.В. Гончаренко