ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" червня 2026 р. справа № 300/2630/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 , щодо виплати позивачу грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану";
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 , військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої вищевказаною постановою.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 19.11.2020 по 11.07.2025 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 , уклавши контракт у віці до 25 років. Позивач безпосередньо брав участь у бойових діях у районах ведення воєнних дій сукупно понад шість місяців, що підтверджується відповідною довідкою військової частини. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 позивач має право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн., оскільки відповідає всім встановленим умовам: проходить службу за контрактом, був прийнятий на службу до 25 років, понад шість місяців брав участь у бойових діях та не притягувався до кримінальної відповідальності. Вказує, що звернувся до військової частини із рапортом про нарахування та виплату винагороди, однак отримав відмову. Вважає таку бездіяльність протиправною та просить зобов`язати нарахувати і виплатити одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн грн. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.05.2026 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач військова частина НОМЕР_1 скористався правом подання відзиву на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнав. Вказав, що позивач не надав доказів фактичного подання (відмітка про отримання військовою частиною НОМЕР_2 , фіскальних чеків про направлення Укрпоштою тощо) рапорту про виплату винагороди. Отже, позивачем не доведено належними, достовірними та допустимими доказами факт порушення його прав. До того ж, оскільки позивач на сьогодні проходить службу у військовій частині НОМЕР_3 виплату одноразової грошової винагороди має здійснювати військова частина НОМЕР_3 . Вказана військова частина згідно вимог постанови КМУ № 153, Доручення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.02.2025 має запитати інформацію у військової частини НОМЕР_2 щодо кількості днів безпосередньої участі позивача у бойових діях, притягнення до відповідальності, наявності поранень (травм, контузій, каліцтв). Просив у задоволенні позову відмовити (а.с.36-38).
Суд, розглянувши відповідно до вимог ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників, дослідивши письмові докази, встановив наступне.
Солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 19.11.2020 по 15.07.2025 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 за контрактом, що підтверджується записами у військовому квитку та контрактом від 19.11.2020 (а.с.5-8, 15-16).
Згідно з витягу із розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України від 11.07.2025 №207, солдата ОСОБА_1 переміщено з військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_3 (а.с.19).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 16.07.2025 №199 солдата ОСОБА_1 з 16.07.2025 зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення. Позивач обіймає посаду санітара сортувального відділення (а.с.18 на звороті).
Як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_2 від 19.08.2025 №1374, солдат ОСОБА_1 у періоди з 15.03.2022 по 26.03.2022, з 14.04.2022 по 08.06.2022, з 09.06.2022 по 15.06.2022, з 12.08.2022 по 16.08.2022, з 24.08.2022 по 08.10.2022, з 20.10.2022 по 02.11.2022, з 12.01.2023 по 12.02.2023, з 25.02.2023 по 26.03.2023, з 28.03.2023 по 14.05.2023, з 27.05.2023 по 04.10.2023, з 24.10.2023 по 19.03.2024, з 08.04.2024 по 19.06.2024, з 24.06.2024 по 23.10.2024, з 25.10.2024 по 07.11.2024, з 09.11.2024 по 20.11.2024, з 28.11.2024 по 18.12.2024, з 12.07.2025 по 15.07.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Київській, Сумській, Харківській, Луганській та Донецькій областях (а.с.9-10). 
Загальна тривалість безпосередньої участі у бойових діях у наведені періоди становить 758 днів, тобто перевищує шість місяців. 
Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №536 від 15.11.2022, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , позивач 02.02.2022, в ході виконання бойового завдання в складі підрозділу в районі Білогорівка, Донецької області внаслідок танкового обстрілу отримав бойове травмування: вибухова травма. Закрито черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Акубаротравма. Логоневроз (а.с.12).
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №314 від 27.12.2024, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , позивач 18.12.2024 отримав вогнепальне поранення м/т поперекової ділянки з переломом остистого відростка L5 хребця, обох крил клубових кісток зі зміщенням відламків та наявністю сторонніх тіл (а.с.11).
Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №259 від 10.11.2024 виданої військовою частиною НОМЕР_2 , позивач 07.11.2024 в ході виконання бойового завдання в складі підрозділу в районі Федорівка, Бахмутського району, Донецької області в результаті танкового обстрілу, здійсненого противником, отримав бойове травмування: забій гомілково-ступневого суглобу лівої ноги (а.с.13).
Поранення та травми отримані військовослужбовцем не пов`язані з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій в стані алкогольного наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень. Бойові травмування пов`язані з проходженням військової служби та захистом Батьківщини під час відсічі збройної агресії проти України, в зоні ведення бойових дій. 
Позивач є учасником бойових дій, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_4 від 17.06.2021 (а.с.22).
Спірним питанням у межах розгляду цієї справи є право позивача на отримання грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
Правовідносини у цій справі стосуються не відмови у виплаті винагороди (такого рішення відповідачами не приймалося і право позивача на винагороду відповідачами прямо не заперечується), а саме наявності або відсутності протиправної бездіяльності військових частин у нарахуванні та виплаті винагороди. 
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
У подальшому, Указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ), норми якого суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
За змістом ч.ч.1, 3 ст.1 цього Закону, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною 6 ст.2 Закону №2232-XII визначені види військової служби, зокрема, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також інші види.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.14 ст.2 Закону №2232-XII).
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону 2232-ХІІ, Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Згідно з ч.1 ст.9 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч.2 ст.9 Закону №2011-XII).
Частиною 4 ст.9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Кабінет Міністрів України 11.02.2025 прийняв постанову №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану", пунктом 2 якої затверджений Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану та форму контракту про проходження громадянами України віком від 18 до 25 років військової служби у Збройних Силах України, Національній гвардії України та Державній прикордонній службі України на посадах осіб рядового складу (далі - Постанова №153).
Пунктом 3 цієї Постанови встановлено, що учасникам експериментального проекту є, зокрема: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу.
Відповідно до п.4 Постанови №153 встановлено, що:
громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;
виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та: були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу; проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу "молодший лейтенант"; проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання.
Виходячи зі змісту наведених правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, слідує висновок, що абз.2 п.4 Постанови №153 пов`язує право на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах із сукупністю таких юридичних фактів: у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу, зокрема, до Збройних Сил, проходять військову службу під час воєнного стану та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою.
У разі поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, винагорода виплачується в повному обсязі у разі, якщо військовослужбовець брав безпосередню участь у бойових діях строком менше шести місяців.
Варто зауважити, що така винагорода виплачується військовослужбовцям за умови, якщо вони не були притягнуті до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення.
Як уже встановлено судом, позивач належить до осіб рядового складу Збройних Сил України (солдат), що підтверджується довідками Військової частини НОМЕР_3 від 22.04.2026 №590/2133, №590/2134 та військовим квитком (а.с.5-8,17-18).
Позивач прийнятий на військову службу за контрактом 19.11.2020 року у віці 20 років.
Станом на 13.02.2025, тобто на дату набрання чинності Постановою №153 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , наразі продовжує проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_3 .
За позивачем не обліковано випадків притягнення до кримінальної, адміністративної відповідальності за військові адміністративні правопорушення, дисциплінарних стягнень за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії яких не закінчився. Доказів протилежного відповідачем не надано.
Беручи до уваги викладені вище обставини, суд вважає, що позивачем дотримані визначені Постановою №153 умови для отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн грн. оскільки ОСОБА_1 : 1) прийнятий на військову службу у віці до 25 років; 2) проходив військову службу станом на дату набрання чинності Постановою № 153 та продовжує проходити військову службу; 3) брав безпосередню участь у бойових діях сукупно більше шести місяців; 4) не притягнутий до кримінальної відповідальності чи адміністративної відповідальності за вчинення військового правопорушення, та дисциплінарної відповідальності. Більше того, неодноразово отримував бойові травмування та поранення.
Отже, у позивача наявні всі, визначені Постановою №153 умови для виплати одноразової грошової допомоги, а отже її невиплата за цих обставин зі сторони відповідача є протиправною бездіяльністю.
Суд наголошує на положеннях ст. 65 Конституції України про те, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Цьому громадянському обов`язку кореспондує обов`язок Держави виплачувати гідне грошове забезпечення військовослужбовцю, а в умовах воєнного стану вага виконання обома сторонами (громадянами/державою) власних обов`язків невимовно зростає адже ціною виконання таких обов`язків для обох сторін стає життя/збереження державності нашої Батьківщини.
Що посилань відповідача військової частини НОМЕР_1 на той факт, що оскільки позивач на сьогодні проходить службу у військовій частині НОМЕР_3 , виплату одноразової грошової винагороди має здійснювати військова частина НОМЕР_3 , то суд вважає їх безпідставними, з огляду на таке.
Як встановлено судом, військова частина НОМЕР_2 , в якій позивач проходив службу, є відокремленим підрозділом, що структурно входить до складу військової частини НОМЕР_1 . 
Відповідно військова частина НОМЕР_2 знаходиться на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , а тому документи ОСОБА_1 , що стосуються виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах повинні бути передані до військової частини НОМЕР_1 для прийняття відповідного рішення про проведення виплати.
За усталеною практикою Верховного Суду бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень, та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій (постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.12.2018 у справі № 813/4640/17 та інші). За відсутності протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень відсутні й підстави для зобов`язання його вчинити певні дії.
Застосовуючи наведені правові висновки до встановлених обставин справи, суд виходить із такого.
Як слідує з матеріалів справи та не спростовується відповідачем, військовою частиною НОМЕР_1 на виконання Постанови № 153 та окремих доручень Міністра оборони України від 20.02.2025 № 999/уд і від 26.09.2025 № 5601/уд фактично не було вчинено передбачені цими актами дії, спрямовані на реалізацію права позивача на винагороду.
Посилання відповідача військової частини НОМЕР_1 про відсутність рапорту позивача щодо виплати такої винагороди суд вважає безпідставним, по скільки військовослужбовець (на момент 11.07.2025) не був пов`язаний таким обов`язком, подання рапорту не передбачено, а ні Постановою № 153, ані окремим дорученням Міністра оборони України від 20.02.2025 № 999/уд. Така виплата здійснювалася за наказом командира військової частини.
Необхідність подання рапорту передбачена уже окремим дорученням Міністра оборони України від 26.09.2025 № 5601/уд, тобто після закінчення проходження позивачем військової служби у військовій частині НОМЕР_2 .
Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин, обов`язок організувати роботу зі збору та перевірки необхідних документів і подати узагальнену інформацію за підпорядкованістю, покладений на військову частину Постановою № 153 та окремим дорученням Міністра оборони України від 20.02.2025 № 999/уд, відповідачем не виконано.
По суті відповідач ухилився від вчинення дій, що входять до кола його повноважень, не вчинив юридично значущі та обов`язкові дії на користь позивача. За таких обставин наявна визначальна ознака протиправної бездіяльності - невчинення дій, які були об`єктивно необхідними та реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення адміністративного позову. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю. 
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , щодо виплати ОСОБА_1 грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , Івано-Франківська область) провести нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  /підпис/  Могила А.Б.