_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 522/1648/26-Е
Провадження № 2/947/3200/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.06.2026 року
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Гниличенко М.В.
при секретарі – Тіщенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних за користування грошовими коштами, суд-

ВСТАНОВИВ:
06.02.2026 року до Приморського районного суду м.Одеси надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , якою просять стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь позивача заборгованість у порядку ст.625 ЦК України у вигляді трьох процентів річних в розмірі 1741,01 доларів США та 2727,46 грн. Також, вирішити питання про розподіл судових витрат.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.08.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11198273000. Відповідно до умов даного договору, банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 24 381,00 доларів США строком до 20 серпня 2028 року.
Того ж дня між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №133387, відповідно до якого він поручився перед банком відповідати за невиконання позичальником усіх її зобов`язань за Кредитним договором.
Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором та видав позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язався в повній мірі виконати умови кредитного договору. Позичальник не дотримувався умов кредитного договору та не здійснював повернення отриманих кредитних коштів, у зв`язку з чим утворилась значна заборгованість по кредиту.
08 лютого 2017 року рішенням Приморського районного суду м.Одеси у справі №522/16800/16-ц вирішено стягнути з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 111982730000 від 20.08.2007 р. у загальному розмірі 19 326 (дев`ятнадцять тисяч триста двадцять шість) доларів США 87 центів та 8 833 (вісім тисяч вісімсот тридцять три) грн. 97 коп., а також судові витрати.
Правовідносини, що були предметом судового розгляду у цій справі, виникли з Договору про надання споживчого кредиту № 111982730000 від 20.08.2007 року та Договору поруки № 133387 від 20.08.2007 року.
У вказаному рішенні судом було встановлено, що відповідачі – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період дії кредитного договору свої зобов`язання за договором не виконували, у зв`язку з чим станом на час розгляду справи виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 19 326 доларів США 87 центів та 8 833 грн. 97 коп.
Таким чином, вказаним рішенням було встановлено, що відповідачі – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають невиконане грошове зобов`язання перед Кредитором у розмірі 19 326 доларів США 87 центів та 8 833 грн. 97 коп.
Станом на даний час, вказане грошове зобов`язання є невиконаним в повному обсязі, позичальник ухиляється від повернення кредитних коштів на користь кредитора. У зв`язку з тим, що позичальник безпідставно користується грошовими коштами, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.02.2017 у справі №522/16800/16-ц залишається невиконаним, у ТОВ «Консалт Солюшенс» виникло законне право на стягнення 3 % річних за користування коштами, передбачене статтею 625 ЦК України.
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 18.02.2026 року матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних за користування грошовими коштамипередано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м.Одеси.
Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2026 року вказану справу передано судді Гниличенко М.В.
Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. 
Представником позивача в позовній заяві було зазначено клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, яке судом було задоволено частково.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18.03.2026 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.
Вищевказана ухвала була направлена учасникам справи та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.
Усі судові документи було направлено відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання – АДРЕСА_1 , проте зворотні рекомендовані поштові повідомлення повернуто з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням в розумінні п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України. 
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 130, 131 ЦПК України.
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» - Башук Д.С. у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, через канцелярію суду надав заяву, якою просить розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення повідомлялись належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності, до суду не надходило.
Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд зауважує, що перешкодою для розгляду справи є не відсутність учасників процесу, а відсутність належних та допустимих доказів для розгляду справи, та у зв`язку з цим, неможливість суду встановити обставини справи та надати їм правову оцінку, проте в даному випадку докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті.
Суд, дослідивши матеріали справи в електронному вигляді, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст.ст.76,77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування 
Судом встановлено, що 20.08.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11198273000. Відповідно до умов даного договору, банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 24 381,00 доларів США строком до 20 серпня 2028 року.
20.08.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №133387, відповідно до якого він поручився перед банком відповідати за невиконання позичальником усіх її зобов`язань за Кредитним договором.
Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі та видав позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язався в повній мірі виконати умови кредитного договору. Позичальник не дотримувався умов кредитного договору та не здійснював повернення отриманих кредитних коштів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по кредиту.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.02.2017 року у справі №522/16800/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 111982730000 від 20.08.2007 р. у загальному розмірі 19 326 (дев`ятнадцять тисяч триста двадцять шість) доларів США 87 центів та 8 833 (вісім тисяч вісімсот тридцять три) грн. 97 коп. (з яких : заборгованість за кредитом 17463,51 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитними коштами 1 863,36 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом с 22.12.2015 р по 01.09.2016 р. 3014,72 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами з 22.12.2015р. по 01.09.2016 р. - 5819,25 грн.); Стягнути з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 в рівних частинах судові витрати у розмірі 7 693 (сім тисяч шістсот дев`яносто три) грн. 54 коп., а саме з кожного по 3 846 (три тисячі вісімсот сорок шість) грн. 77 коп., на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк».
Правовідносини, що були предметом судового розгляду у цій справі, виникли з Договору про надання споживчого кредиту № 111982730000 від 20.08.2007 року та Договору поруки №133387 від 20.08.2007 року.
У вказаному рішенні судом було встановлено, що відповідачі – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період дії кредитного договору свої зобов`язання за договором не виконували, у зв`язку з чим станом на час розгляду справи виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 19 326 доларів США 87 центів та 8 833 грн. 97 коп.
Таким чином, вказаним рішенням було встановлено, що відповідачі – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають невиконане грошове зобов`язання перед Кредитором у розмірі 19 326 доларів США 87 центів та 8 833 грн. 97 коп.
Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
05 вересня 2025 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» було укладено Договір факторингу № 05/09/4/2025, за змістом пункту 2.1. якого, за цим Договором клієнт відступає Фактору, а Фактор зобов`язується прийняти Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати клієнту суму фінансування за плату та на умовах, визначених цим Договором. За домовленістю Сторін та згідно положень ч. 1 ст. 1084 Цивільного кодексу України фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього Фактором Права Вимоги.
Відповідно до пункту 2.2. Договору факторингу, Права вимоги, які клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості боржника перед клієнтом, що передбачені умовами Первинних договорів. Реквізити Первинних договорів та Договорів забезпечення наводиться в Додатку 1 до цього Договору.
Зі змісту Додатку 1 до Договору факторингу № 05/09/4/2025 від 05.09.2025 року вбачається наступний перелік Первинних договорів та Договорів забезпечення, переданих до ТОВ «Консалт Солюшенс»: Договір про надання споживчого кредиту № 11198528000 від 20.08.2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , з усіма додатками та додатковими угодами; Договір поруки №133388 від 20.08.2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , з усіма додатками та додатковими угодами; Договір іпотеки (реєстровий № 793) від 20.08.2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , з усіма додатками та додатковими угодами; Договір про надання споживчого кредиту № 11198273000 від 20.08.2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , з усіма додатками та додатковими угодами; Договір поруки №133387 від 20.08.2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , з усіма додатками та додатковими угодами.
Відтак, відповідно до Договору факторингу № 05/09/4/2025 від 05.09.2025 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, за Договором про надання споживчого кредиту № 11198273000 від 20.08.2007 року та Договором поруки №133387 від 20.08.2007 року.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 2-7763/10 зазначено, що «на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України».
Водночас представник позивача зазначає, що на час звернення до суду з заявою про заміну стягувача, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. перебувають виконавчі провадження № 61364488 та № 69958514 з примусового виконання виконавчих листів №522/16800/16-ц, виданих Приморським районним судом м. Одеси про стягнення заборгованості за кредитом та судових витрат, відносно боржника ОСОБА_1 .
Також, на даний час на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. перебувають виконавчі провадження № 61353660 та № 69981113 з примусового виконання виконавчих листів №522/16800/16-ц, виданих Приморським районним судом м. Одеси про стягнення заборгованості за кредитом та судових витрат, відносно боржника ОСОБА_2 .
За змістом частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.
За змістом частини першої статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 10.12.2025 у справі №522/16800/16-ц було замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Приморським районним судом м.Одеси у справі №522/16800/16-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Враховуючи все вищенаведене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» стало правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» у матеріальних правовідносинах, що виникли на підставі Договором про надання споживчого кредиту № 11198273000 від 20.08.2007 року.
Представник позивача зазначає, що заборгованість ОСОБА_1 та Лукіч Воїслава перед ТОВ Консалт Солюшенс» за Договором про надання споживчого кредиту № 11198273000 від 20.08.2007 в розмірі 19 326 доларів США 87 центів та 8 833 грн. 97 коп. є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права.
У відповідності до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на усі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) вказано, що «нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання».
Наявність рішення про стягнення боргу за кредитним договором не припиняє правовідносин сторін кредитного договору за весь період його невиконання і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України за увесь час прострочення боржника.
Таке прострочення є тривалим порушенням, тому право на позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат виникло у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. (постанова ВП ВС від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц).
Частина друга статті 11 ЦК України визначає, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Отже, відповідно до положень статті 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, за наявності прямої вказівки про це в законі.
За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.
Наявність судового рішення про стягнення заборгованості свідчить про настання строку виконання зобов`язання за тією вимогою, яку задоволено судом, та наявність обов`язку боржника сплатити відповідну заборгованість.
Із позову вбачається, що позивач просить стягнути у рівних частках з відповідачів заборгованість у розмірі 3% річних за користування грошовими коштами у період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року, яка становить: 1 741,01 дол. США, що за курсом НБУ станом на день підготування позовної заяви становить 75 199,09 грн. та 2 727,46 грн.
Ухвалення судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором не припиняє грошового зобов`язання боржника та не звільняє його від наслідків порушення відповідного зобов`язання, внаслідок чого у кредитора наявне передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України право на нарахування 3 % річних за весь час прострочення зобов`язання до моменту його фактичного виконання.
Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. У разі порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються іноземної валютою або її еквівалентом у гривнях.
Відповідачами не надано доказів виконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду.
До матеріалів справи наданий розрахунок 3 % річних за користування грошима, який суд приймає до уваги, відповідачами вказаний розрахунок не спростувано, заборгованість за період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року складає: - 1741,01 доларів США, що за курсом НБУ станом на день подання позовної заяви становить 75199,09 грн. та 2727,46 грн.
Нарахування 3% річних відповідно до статті 625ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Оскільки відповідачі не виконали рішення Приморського районного суду м.Одеси від 08.02.2017 року, у межах заявленого у позові періоду, позивач на підставі статті 625 ЦК України має право на стягнення з боржників 3 % річних.
За вказаних обставин позов слід задовольнити у повному обсязі.
Згідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з даним позовом, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 60 від 04.02.2026 року, який підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265,268, 273-274,354 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 509, 526, 599, 611, 625, 1046,1049,1050,1054 ЦК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних за користування грошовими коштами – задовольнити.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (ЄДРПОУ: 42251700) заборгованість у розмірі 1741 / одна тисяча сімсот сорок один / долар США 01 центів та 2727.46 гривень. 
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (ЄДРПОУ: 42251700) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662 / дві тисячі шістсот шістдесят дві/гривень 40 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Повний текст рішення складено та підписано 09.06.2026 року.
Суддя            М. В. Гниличенко